ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/147/22 Номер провадження 22-ц/814/3110/25Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
судді Полтавського апеляційного суду Дряниці Ю.В.
27 листопада 2025 року м. Полтава
справа № 530/147/22
номер провадження 22-ц/814/3110/25
Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів: суддя-доповідач Дряниця Ю.В., судді члени колегії: Пилипчук Л.І., Чумак О.В., розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 травня 2025 року по цивільній справі за позовом АТ Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Кабінет Міністрів України, АТ Державний ощадний банк України в особі філії Полтавського обласного управління, товариство з обмеженою відповідальністю Полтавагаззбут, Опішнянська селищна рада Полтавського району Полтавської області про визнання неправомірними дій акціонерного товариств Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", постановив: апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» задовольнити.
Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 травня 2025 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов АТ Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» () заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 9156,83 грн. та 6 202,50 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Кабінет Міністрів України, АТ Державний ощадний банк України в особі філії Полтавського обласного управління, Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаззбут», Опішнянська селищна рада Полтавського району Полтавської області про визнання неправомірними дій Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" відмовити.

При цьому, колегія суддів дійшла висновку про доведеність належними та допустимими доказами як факту укладення договору про розподіл природного газу між АТ «ОГС «Полтавагаз» та ОСОБА_1 так і розміру заявленої до стягнення заборгованості за надані послуги.

Не можу погодитися із висновком колегії суддів в частині задоволення позову АТ «ОГС «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження вимоги про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу, позивачем надано Картку абонента, яка містить такі відомості: місяць нарахування, початкове сальдо, нараховано, сплачено, перерахунок, пільга, субсидія, кінцеве сальдо, а також надано копії рахунків-фактур за відповідні періоди.

При цьому, вважаю, що надані позивачем рахунки-фактури та картки абонента не можливо прийняти як належний доказ розміру заборгованості, оскільки вони не містять інформації щодо порядку нарахування оплати за послуги.

Вказані розрахунки є внутрішніми документами позивача та містять лише показники нарахування заборгованості за надані послуги за заявлений позивачем період.

В матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості за період з січня 2020 року по листопад 2023 року включно із зазначенням показників обсягів спожитого ОСОБА_1 газу. Зокрема, доводи позовної заяви містять відомості щодо обсягів споживання за 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 газові роки. Відомостей щодо об`ємів споживання природного газу з 01.10.2021 по 30.09.2022 матеріали справи не містять, що в свою чергу виключає можливість суду перевірити заявлену до стягнення суму боргу.

Крім того, згідно положень ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5 затверджено Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, відповідно до пункту 8 розділу 11 яких копія набуває юридичної сили лише у разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії та проставляється нижче реквізиту документа «Підпис».

Напис про засвідчення копії скріплюється печаткою установи (без зображення герба) або печаткою структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) установи (за наявності).

З матеріалів справи вбачається, що подана позивачем картка абонента ОСОБА_1 на підтвердження доводів заяви про збільшення позовних вимог (т. 2 а.с. 88) не засвідчена належним чином, а саме не містить особистого підпису особи, яка засвідчує копію, найменування її посади, власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Виходячи з наведеного, оцінюючи встановлені обставини справи в їх сукупності вважаю, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів розміру заборгованості відповідача ОСОБА_1 за послуги розподілу природного газу.

Отже, апеляційну скаргу АТ «ОГС «Полтавагаз» необхідно було задовольнити частково, рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 12.05.2025 року в частині вирішення первісних позовних вимог АТ «ОГС «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог АТ Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" відмовити з підстав недоведеності.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Дряниця Ю.В.