КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року місто Київ

справа № 376/2875/24

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Приватного підприємства «Новагрос» на рішення Сквирського районного суду Київської області від 15 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Ловінської С.С., у справі за позовом Приватного підприємства «Новагрос» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року позивач ПП «Новагрос» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 32 170,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 29 серпня 2023 року сталася ДТП за участю автомобіля «SKODA», модель «Octavia А5», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 та автомобіля марки «Volkswagen», модель «Multivan Т6», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 ,автомобіль належить ПП «Новагрос».

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 24 січня 2024 року у справі №376/2733/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Про настання страхового випадку було повідомлено ТДВ «СК «Альфа-Гарант», яке склало страховий акт ЦВ 23/5014 та встановило суму страхового відшкодування в розмірі 85 000,00 грн.

Вказував, що зазначені кошти були перераховані на рахунок ПП «Новагрос» 03 квітня 2024 року. Однак, як вбачається з акта виконаних робіт від 22 грудня 2023 року та накладної №1994, вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen», модель «Multivan Т6», д.н.з. НОМЕР_2 склала 117 170,00 грн.

Позивач зазначав, що ним понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, ніж отримане страхове відшкодування, оскільки різницею є 32 170,00 грн.

При зверненні до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» позивачу було повідомлено, що різниця у вартості ремонту та страхової виплати полягає в тому, що при розрахунку виплати враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, а при здійсненні ремонту деталі міняються на нові, а отже, різниця в понесених позивачем витратах підлягає стягненню саме з відповідача, як безпосереднього винуватця ДТП.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 15 травня 2025 року у позові ПП «Новагрос» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ПП «Новагрос» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування вимог зазначив, що суд першої інстанції керувався не актуальною та застарілою практикою Верховного Суду, яка вже змінена на час розгляду цієї справи. Така помилка призвела до винесення незаконного рішення.

У разі коли потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

26 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що доводи позивача про застарілість правової позиції не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідальність відповідача, який керував транспортним засобом була застрахована, а тому він не є належним відповідачем в цьому цивільному позові.

Суду разом з позовною заявою не надано жодних доказів того, що позивач звертався до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за сплатою різниці між страховим відшкодуванням та фактичними витратами, а також не надано доказів того, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не здійснила страхову виплату матеріальної/майнової шкоди, або відмовила у виплаті різниці між страховим відшкодуванням та фактичними витратами.

Для приватного права властивою є така засада, як розумність. Узгодження потерпілим та страховиком суми страхового відшкодування і виплата страховиком узгодженої суми спричиняє юридичні наслідки для потерпілого у вигляді неможливості вимагати в подальшому в судовому порядку стягнення зі страховика або особи, відповідальність якої застрахована, різниці між лімітом відповідальності страховика і розміром суми узгодженого та виплаченого страхового відшкодування. Отже, потерпілий вправі узгодити зі страховиком суму страхового відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У порядку частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вказана норма кореспондується зі частиною другою статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону № 1961-IV є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Сквирського районного суду Київської області від 24 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Зі змісту цієї постанови встановлено, що 29 серпня 2023 року сталася ДТП за участю автомобіля «SKODA», модель «Octavia А5», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 та автомобіля марки «Volkswagen», модель «Multivan Т6», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіль належить ПП «Новагрос».

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності страхувальника ОСОБА_1 № АТ/2850317 страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн.

У листі від 10 лютого 2025 року № 20/883 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомила, що 05 березня 2024 року між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ПП «Новагрос» було підписано угоду, відповідно до якої сторони, керуючись статтею 36 пункту 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», досягли згоди, що сума страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 29 серпня 2023 року, складає 88 200,00 грн.

Також страховик і потерпілий погодили, що сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком з урахуванням франшизи, яка за полісом № АТ складає 3 200,00 грн, в розмірі 85 000,00 грн. При цьому сторони не наполягали на проведенні оцінки, експертизі пошкодженого майна.

Згідно з платіжною інструкцією від 03 квітня 2024 року № 45380, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» перерахувало ПП «Новагрос» 85 000,00 грн страхового відшкодування.

Відповідно до акта виконаних робіт від 22 грудня 2023 року та накладної № 1994 (замовник - ПП «Новагрос», виконавець - ФОП ОСОБА_3 ), вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen», модель «Multivan Т6», державний номерний знак НОМЕР_2 , склала 117 170,00 грн.

На виконання ухвали суду від 19 березня 2025 року ТДВ «СК «Альфа- Гарант» надало копії документів, на підставі яких був розрахований розмір страхового відшкодування позивачу, а саме копію консультації від 23 вересня 2023 року № 36-В/13/50 спеціаліста ТДВ СК «Альфа-Гарант» про вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу Volkswagen Multivan, державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно з якою вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин становить 48 924,97 грн з урахуванням ПДВ, 40 770,80 грн без урахування ПДВ.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач безпідставно вимагає відшкодування шкоди, заподіяної його майну, ОСОБА_1 , який є неналежним відповідачем за цими вимогами. Крім того, позивач не надав доказів звернення до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з вимогою про сплату різниці між страховим відшкодуванням та фактичними витратами на ремонт пошкодженого автомобіля.

Належним відповідачем за вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача внаслідок ДТП є ТДВ «СК «Альфа Гарант».

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Колегія суддів наголошує, що обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.

Разом з тим, згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У справі встановлено, що вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen», модель «Multivan Т6», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є позивач, склала 117 170,00 грн.

«Альфа-Гарант» перерахувало ПП «Новагрос» 85 000,00 грн страхового відшкодування (сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком з вирахуванням франшизи, яка за полісом № АТ складає 3 200,00 грн).

При цьому, 05 березня 2024 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ПП «Новагрос» було підписано угоду, відповідно до якої сторони, керуючись статтею 36 пункту 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», досягли згоди, що сума страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 29 серпня 2023 року, складає 88 200,00 грн.

Також ними погоджено, що сторони не наполягали на проведенні оцінки, експертизі пошкодженого майна.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.

Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначав, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У підписаному ПП «Новагрос» узгодженні зазначено, що воно складено відповідно до вимог пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, а узгоджена сума страхового відшкодування є остаточною та перегляду, оскарженню не підлягає. Після сплати узгодженої суми всі зобов`язання страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважаються припиненими.

Тобто, за змістом вказаного узгодження ПП «Новагрос», діючи добровільно, на власний розсуд погодився із розміром страхового відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» в сумі 85 000,00 грн та правовими наслідками такої виплати.

Звернення у подальшому з вимогою про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) як до страховика, так і до особи, відповідальність якої застрахована, суперечить як попередній поведінці ПП «Новагрос», так і засадам розумності та диспозитивності.

Відомостей про те, що ПП «Новагрос» підписало це узгодження під впливом помилки, обману, насильства або не усвідомлюючи значення своїх дій, матеріали справи не містять.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2023 року у справі № 759/28079/21 (провадження № 61-5522св23).

Таким чином, є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки відповідно до вимог закону винна особа повинна відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду в розмірі франшизи у сумі 3 200,00 грн.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, шляхом стягнення із ОСОБА_1 на користь ПП «Новагрос» франшизи у розмірі 3 200,00 грн.

Згідно з ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вимог апеляційної скарги, тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог та апеляційної скарги у загальному розмірі 757,00 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Приватного підприємства «Новагрос» - задовольнити частково.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 15 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного підприємства «Новагрос» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платник аподатків НОМЕР_3 на користь Приватного підприємства «Новагрос», , адреса: Київська область, Білоцерківський район, с. Дулицьке, вул. Хліборобів, 10В матеріальну шкоду (франшизу) у розмірі 3 200 грн. та судовий збір за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 757 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: