Провадження № 2/752/681/25
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в порядку письмового провадження, в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді, що подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

до Голосіївського районного суду міста Києва надійшов позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Хоменко В.С. від 10 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Хоменко В.С. від 10 листопада 2023 року призначено у справі підготовче судове засідання, у зв`язку з надходженням зустрічної позовної заяви.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Хоменко В.С. від 26 лютого 2024 року задоволено заяву судді Хоменко В.С. про самовідвід. Відведено суддю Хоменко В.С. від розгляду справи за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями зазначену справу передано для розгляду судді Кордюковій Ж.І.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкової Ж.І. від 05 квітня 2024 року прийнято справу до провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Відмовлено у прийнятті до спільного розгляду та об`єднанні з первісним позовом зустрічного позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про захист прав споживачів.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року залишено без змін ухвалу судді Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкової Ж.І. від 05 квітня 2024 року в частині відмови у прийнятті до спільного розгляду з первісним позовом зустрічного позову ОСОБА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 липня 2025 року суддею Кордюковою Ж.І. заявлено самовідвід у даній справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями зазначену справу передано для розгляду судді Слободянюк А.В., у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 липня 2025 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 липня 2025 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Призначено підготовче судове засідання в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва на 30 вересня 2025 року.

30 вересня 2025 року підготовче судове засідання у зв`язку із клопотанням позивача було відкладено на 02 грудня 2025 року.

02 грудня 2025 року, перед судовим засіданням, позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву про відвід головуючого судді Слободянюк А.В.

Заява про відвід обґрунтована тим, що головуючим суддею в іншій справі № 752/17180/20 з того ж самого предмету позову Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, встановлено «… згідно поданих розрахунків за період з 01.08.2014 по 01.01.2020 у відповідача виникла заборгованість по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 13 706,02 грн., інфляційні втрати становлять 1 287,56 грн. та 3% річних 631,84 грн.». Дані обставини свідчать про те, що суд не дослідив розрахунку, бо ним підтверджується, що заборгованість у відповідача за послугу з утримання будинку та прибудинкової території відсутня, а є переплата.

Також 09 липня 2024 року головуючий суддя Слободянюк А.В. у ході судового розгляду справи № 752/17180/20 допустила розгляд справи не у залі суду, а у своєму кабінеті, в якому для ОСОБА_1 не було місця для виконання процесуальних дій. У кабінеті було створено умови щодо непрацездатності апаратури системи звукозапису, внаслідок чого викликався майстер, а сам диск із аудіозаписом у подальшому було проколото.

У справі, що розглядається, під час ознайомлення заявника із матеріалами справи заявник з`ясувала, що відзив на позовну заяву, не долучено до справи у зв`язку із забороною судді.

Крім того, ухвалою головуючого судді від 30 вересня 2025 року письмові зауваження ОСОБА_1 на протокол судового засідання від 07 липня 2025 року було залишено без розгляду з підстав того, що це не кінець справи. Однак, головуючим суддею було порушено 5-ти денний процесуальний строк щодо розгляду зауваження, оскільки 14 липня 2025 року справу прийнято до провадження.

Вказані обставини свідчать про те, що з боку головуючого судді умисно, або внаслідок недбалості порушуються засади гласності та відкритості судового процесу, незаконно відмовляється в доступі до правосуддя, суддею істотно порушуються норми процесуального права від час здійснення правосуддя, що унеможливлює реалізацію учасниками судового процесу наданих їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Наведене заявником викликає у заявника сумнів в неупередженості, об`єктивності судді, яка прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи на користь позивача, що згідно з п.п.3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України є підставою для відводу.

Підготовче судове засідання, призначене на 02 грудня 2025 року, не відбулось у зв`язку з відсутністю можливості фіксування судового процесу у підсистемі відеоконференцзв`язку через позапланові технічні роботи.

За змістом положень частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною другою статті 40 ЦПК України встановлено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно із частиною сьомою статті 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Судом не встановлено підстав, що зумовлюють необхідність повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог частини восьмої статті 40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши доводи заявленого відводу, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року зазначено таке. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно із усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», від 24 лютого 1993 року, Series A № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру», заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», п. 32, Reports 1996-III).

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

При цьому, згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За умовами частин третьої, четвертої статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

У рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) зазначено: «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору у нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими.

Якщо заяву про відвід з цих підстав подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування.

Частиною першою статті 88 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Досліджуючи наведені критерії оцінки в межах даної справи суд зазначає, що презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року у справі № 800/592/17 та від 01 жовтня 2018 року по справі № 9901/673/18.

Окрім того, згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, не може бути підставою для відводу судді незгода учасника справи з процесуальними рішеннями судді чи невчиненням процесуальних дій, які, на його думку, суддя повинен вчинити. В такому випадку, сторона, яка не погоджується з процесуальними рішеннями чи діями судді, не позбавлена права оскаржити їх окремо від рішення суду чи разом з рішенням суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку та строки, визначені ЦПК України.

Доказів на підтвердження особистої упередженості судді Слободянюк А.В. у вирішенні спору в даній справі представником позивача не надано.

Доводи заявника ОСОБА_1 зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями головуючого судді Слободянюк А.В., зокрема, у зв`язку із розглядом письмових зауважень ОСОБА_1 на протокол судового засідання від 07 липня 2025 року з порушенням строків на їх розгляд, а також відсутністю у сформованих матеріалах справи відзиву відповідача на позовну заяву.

Суд звертає увагу заявника, що сторонами по справі між судовими засідання були надані заяви по суті, проте питання їх прийняття вирішується судом під час судового засідання, відтак до цього моменту надані сторонами процесуальні документи підлягають зберіганню окремо від матеріалів справи.

Слід також врахувати, що наведені заявником інші підстави для відводу головуючого судді зводяться до обставин судового розгляду іншої справи - № 752/17180/20 та не можуть бути предметом дослідження у ході даного судового розгляду.

Окремо слід наголосити, що відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В ухвалі від 13 січня 2021 року Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 761/16124/15-ц вказала, що висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Тобто, судові рішення Голосіївського районного суду міста Києва, ухвалені головуючим суддею Слободянюк А.В., по інших справах, стороною у яких є ОСОБА_1 та Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», не свідчать про упередженість чи необ`єктивність судді під час розгляду даної справи та не можуть слугувати підставою для відводу судді.

Таким чином, зі змісту заяви про відвід та аналізу доводів, на які посилається заявник, судом не встановлено обставин, зазначених у статтях 36, 37 ЦПК України, які б могли бути підставою для обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості і об`єктивності судді, що розглядає справу.

Незгода заявника із процесуальними рішеннями суду, що прийняті в межах його повноважень, реалізованих згідно з вимогами процесуального закону, не може слугувати підставою для його відводу та свідчити про наявність сумнівів в неупередженості судді у справі.

Водночас, необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Отже, з урахуванням того, що процесуальні рішення суду не можуть бути підставою для відводу головуючого судді, а також відсутності відповідних доказів упередженості головуючого судді, наявні підстави для висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Підстави звернення із заявою про відвід судді - є суб`єктивною оцінкою заявника та не можуть бути підставами для відводу, за відсутності доказів протилежного.

За вказаних обставин, перевіривши наведені ОСОБА_1 підстави для відводу головуючого у справі, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви заявника про відвід головуючого судді Слободянюк А.В., у зв`язку з чим у задоволення заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 258, 260, 353 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Слободянюк А.В., що подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, - визнати необґрунтованою.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Слободянюк А.В., що подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Повний текст ухвали складено 02 грудня 2025 року.

Суддя А.В. Слободянюк