Справа № 355/1311/25
Провадження № 2/355/875/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» Ткаченко Марії Миколаївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» Ткаченко М.М. з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Ценрт» заборгованість за кредитними договорами №4979891 від 08 жовтня 2021 року, №102788582 від 11 жовтня 2021 року у розмірі 53670 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 гривень.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4979891 заборгованість за яким складається з заборгованістю за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) -5000,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 27750,00 гривень, заборгованість за комісіями-1450,00 гривень разом 34200,00 гривень.

Крім цього 11 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір №102788582 заборгованість за яким складається з заборгованістю за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3000 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги-15600,00 гривень, заборгованість за комісіями-870,00 гривень, разом 19470,00 гривень. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за договорами на день формування позовної заяви становить 53670,00 гривень. Договори укладались відповідно до п.6.1 в електронній формі в особистому кабінеті особистому кабінеті позичальника, що створений в інформпаційно-телекомунакаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби Згідно п.6.2 договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією кредитодавця про укладенння кредитного договору (офертою) відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Який надсилається кредитодавцем електронним повідомленням смс на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор для підписання цього кредитного договору електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення(акцепту). Відповідно до п.6.3 договору приймаючи пропозицію кредитодавець про укладення цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору (правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів). Згідно п.6.4 договору укладенням кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п.6.5 договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

13 січня 2022 року було укладено договір №13-01/2022-79 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4979891.

10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4979891.

Таким чином ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №4979891.

17 січня 2022 року було укладено договір №17-01/2022-54 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників в тому числі за договором №102788582.

10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №102788582.

Таким чином ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №102788582.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 53670,00 гривень.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю позовні вимоги підтримує просить задовольнити. У разі неявки до судового засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за його відсутністю заочно.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, був належно повідомлений про час, місце розгляду справи на 07 серпня 2025 року о 14 годині 15 хвилин,28 жовтня 2025 року о 09 годині 30 хвилин, на 17 листопада 2025 року о 09 годині 30 хвилин. Надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю оскільки зараз перебуває на Донецькому напрямку, у зв`язку з цим не може з`явитися до судового засідання. Просив залучити до матеріалів справи документи, що підтверджують його статус учасника бойових дій а саме: копію посвідчення УБД та довідку форми 5, що підтверджують його участь у бойових діях, просить звільнити його від штрафів та пені з відсотками за кредитами.(а.с.80-81)

З боку сторони позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача в яких представник позивача просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі і не залучати у якості доказів надане посвідчення УБД та довідку про перебування в лавах ЗСУ, форми 5.(а.с.98-99)

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріли справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе часткове задоволення позовних вимог з таких підстав, а саме:

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд дослідив статут ТОВ «Коллект Центр», а також рішення по перейменуванню ТОВ «Сільвер Парамаунт» на ТОВ «Коллект Центр» (а.с.10-13)

Були досліджені «Правила надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (редакція від 13 липня 2021року) (а.с.35-39)

Копії Анкети-заяви на кредит №4979891 від 08 жовтня 2021 року з якої слід, що відповідач звернувся до кредитора про надання йому 5000,00 гривень, строком на 15 днів , зазначив дату повернення кредиту 23 жовтня 2021 року., суму до повернення 8700,00 гривень, комісію за надання кредиту 1450,00 гривень, яка повинна нараховуватися за ставкою 29 відсотків від суми кредиту за договором. Проценти за користування кредитом 2250,00 гривень, які нараховуватимуться за ставкою 3 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, вказавши свої реквізити, паспортні дані, місце проживання, номер телефону.(а.с.27)

Копію договору про споживчий кредит №4979891 від 08 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , згідно якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк 15 днів з 08 жовтня 2021 року надати позичальнику грошові кошти у сумі 5000,00 гривень. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 23 жовтня 2021 року. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії, складають 3700,00 гривень в грошовому виразі та 71.345.146 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 8700,00 гривень. комісія за надання кредиту: 1450,00 гривень, яка нараховується за ставкою 29 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 2250,00 гривень, які нараховуються за ставкою 3 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Підписаний електронним підписом. (а.с.21-25,88-92)

Копію паспорта споживчого кредиту №4979891 з якого слід, що відповідач був ознайомлений з основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. Порядком повернення кредиту.(а.с.26)

Копію Анкети-заяви на кредит №102788582 від 11 жовтня 2021 року з якої слід, що відповідач звернувся з проханням надати кредит у сумі 3000,00 гривень, строк кредиту 15 днів з 11 жовтня 2021 року дата повернення 26 жовтня 2021 року , Сума повернення 4770,00 гривень, комісія за надання кредиту 870,00 гривень, яка нараховується за ставкою 29 відсотків від суми кредиту за договором. Проценти за користування кредитом 900,00 гривень, які нараховуються за ставкою 2 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Залишив свої анкетні данні , місце проживання, телефон.(а.с.34)

Копію договору про споживчий кредит №102788582 від 11 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , згідно якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк 15 днів з 11 жовтня 2021 року надати позичальнику грошові кошти у сумі 3000,00 гривень. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 26 жовтня 2021 року. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії, складають 1770,00 гривень в грошовому виразі та 7,955,324 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 4770,00 гривень. комісія за надання кредиту: 870,00 гривень, яка нараховується за ставкою 29 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 900,00 гривень, які нараховуються за ставкою 2 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Підписаний електронним підписом. (а.с.28-32)

Копію паспорта споживчого кредиту №102788582 з якого слід, що відповідач був ознайомлений з основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. Порядком повернення кредиту.(а.с.33)

З копії довідок генерального директора ТОВ «Мілоан» Вініченка О.В, слід, що відповідачу ОСОБА_1 були направлені згідно укладених договорів №102788582, №4979891 форми одноразових ідентифікаторів F84622, НОМЕР_1 . (а.с.40, 42)

З копії довідки директора «Фінансової компанії «ЕЛАЄНС» Вороніна А.В. слід, що згідно договору між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛАЄНС» та ТОВ «Мілоан» про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію та прийняття платежів було підтверджено, що на картку НОМЕР_2 були перераховані грошові кошти 08 жовтня 2021 року 5000 гривень, 11 жовтня 2021 року 3000 гривень.(зворотна сторона а.с.40, зворотна сторона а.с.42)

Згідно відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення згідно договору №4979891 борг мається на загальну суму 23700,00 гривень з яких 5000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 17250,00 гривень заборгованість по процентах, 1450,00 заборгованість по комісії, за договором №102788582 борг мається на суму 13770,00 гривень заборгованість за тілом кредиту 3000,00 гривень, заборгованість за процентами 9900,00 гривень, заборгованість по комісії 870,00 гривень.(а.с.41,43)

З копії договору факторингу №13-01/2022-79 від 13 січня 2022 року слід, що ТОВ «Мілоан» як клієнт відступає фактору ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги у сумі 79914297.90 гривень до боржників за кредитними договорами і набуває право вимоги до них.(а.с.48-50)

З копії акту приймання-передавання реєстру боржників за Договором Факторингу №13-01/2022-79 від 13 січня 2022 року слід, що ТОВ « Мілоан» як клієнт передав ТОВ «Вердикт капітал» реєстр боржників в кількості 3580 штук, після чого з урахуванням умов договору від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості і фактор стає кредитором по відношенню до боржників(зворотна сторона а.с.50)

З копії платіжного доручення від 14 січня 2022 року слід, що ТОВ «Вердикт капітал» перерахував ТОВ «Мілоан» 3686675,52 гривень оплату лоту згідно договору факторингу №13-01/2022-79 від 13 січня 2022.(а.с.51)

З копії реєстру боржників до договору факторингу №13-01/2022 -79 від 13 січня 2022 року слід. що ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «Вердікт Капітал» реєстр боржників, в якому боржник ОСОБА_1 значиться під номером 1627 з заборгованістю за кредитним договором №4979891, сума боргу 5000 гривень тіло кредиту, 17250,00 гривень заборгованість по процентам,1450 гривень заборгованість за комісією, загальний борг становить 23700 гривень.(а.с. зворотна сторона а.с.51-52,58)

Копію договору факторингу №17-01/2022-54 від 17 січня2022 слід, що ТОВ «Мілоан» як клієнт відступає фактору ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги у сумі 54396379/29 гривень до боржників за кредитними договорами і набуває право вимоги до них.(а.с.53-55)

З копії акту приймання-передавання реєстру боржників за Договором Факторингу №17-01/2022-54 від 13 січня 2022 року слід, що ТОВ « Мілоан» як клієнт передав ТОВ «Вердикт капітал» реєстр боржників в кількості 2560 штук, після чого з урахуванням умов договору від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості і фактор стає кредитором по відношенню до боржників (зворотна сторона а.с.55)

З копії платіжного доручення 321370005 від 18 січня 2022 слід, що ТОВ «Вердикт Капітал» перерахував ТОВ «Мілоан» 2026481.75 гривень оплату лоту згідно договору факторингу №17-01/2022-54 від 17 січня 2022.(а.с.56)

З копії реєстру боржників до договору факторингу №17-01/2022 -54 від 17 січня 2022 року слід, що ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «Вердікт Капітал» реєстр боржників, в якому боржник ОСОБА_1 значиться під номером 1627 з заборгованістю за кредитним договором №102788582, сума боргу 3000 гривень тіло кредиту, 9900 гривень заборгованість по процентам,870 гривень заборгованість за комісією, загальний борг становить 13770 гривень.(а.с.59)

З копії договору факторингу №10-01/2023-79 від 10 січня 2023 року слід, що» як клієнт ТОВ «Вердикт Капітал» відступає фактору ТОВ «Коллект Центр» за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами і набуває право вимоги до них.(а.с.60-62)

З копії акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором Факторингу №10-01/2023-79 від 10 січня 2023 року слід, що ТОВ «Вердикт Капітал» як клієнт передав ТОВ «Коллект Центр» реєстр боржників в кількості 207307 штук, після чого з урахуванням умов договору від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості і фактор стає кредитором по відношенню до боржників (зворотна сторона а.с.62-63)

З копії реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року слід, що ОСОБА_1 знаходиться в реєстрі за номером 65074,00 сума заборгованості за основними зобов`язаннями становить 3000,00 гривень, сума заборгованості за нарахованими процентами 15600,00 гривень, сума заборгованості за нарахованими комісіями становить 870,00 гривень, загальна сума заборгованості за кредитом становить 19470,00 гривень.(а.с.64-66)

З копії реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року слід, що ОСОБА_1 знаходиться в реєстрі за номером 38193 сума заборгованості за основними зобов`язаннями становить 5000,00 гривень, сума заборгованості за нарахованими процентами 27750,00 гривень, сума заборгованості за нарахованими комісіями становить 1450,00 гривень, загальна сума заборгованості за кредитом становить 34200,00 гривень.(а.с.9,64-66)

З інформації про рахунок ОСОБА_1 , яка була витребувана за клопотанням сторони позивача ухвалою суду слід, що йому належить картка НОМЕР_3 банку Raiffeisen BANK на його рахунок надходили кредитні кошти 3000,00 гривень та 5000,00 гривень.(а.с.118-125)

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Як слід з ч.1 ст. 207 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно п.п.5,6,7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» слід, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналогічною правовою позицією є Постанова Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

З викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У суду не виникло сумніву про те, що кредитор виконав вимоги закону уклав договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту користуючись Законом України «Про електронну комерцію». У свою чергу відповідач використовуючи своє право згідно укладеного договору підписав його електронним підписом та отримав кредитні кошти які використовував на свій розсуд.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 512 ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

З ст.514 ЦК України слід, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України слід, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України слід, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За ч.1 ст.1048 ЦК України слід, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором

Як слід за ст. 1077 ЦПК України, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

За ст. 1078 ЦК України слід, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 512 ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

З ст.514 ЦК України слід, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

За ст.1082 ЦК України слід, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «….боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…..неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Отже судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 уклав кредитні договори з первинним кредитором усі вказані документи складені від його імені підписані електронним підписом, що дорівнюється реальному підпису на папері. Зворотного відповідачем суду доведено не було, укладення кредитного договору та отримання за ним кредитних коштів відповідачем не оспорюється.

Відповідач не заперечував доведення належними доказами факт перерахування позивачем кредитних коштів. Проте, відповідач не погодився з нарахуванням процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, пені.

Відповідності до пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців"(у редакції станом на 10 жовтня 2023 року), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

У постанові Верховного Суду від 14 травня 2021 року у справі N 502/1438/18 зазначено, що пункт 15 статті 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Відповідач ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем згідно довідки форми №5 від 30 липня 2025 року №25/15312 підписаної командиром військової частини НОМЕР_4 підполковником ОСОБА_2 з якої слід, що старший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією однак не зазначено з якого часу.(а.с.83)

З посвідчення серії НОМЕР_5 виданого управління персоналу штабу Командуванням ВМС ЗС України слід, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій.(а.с.82)

Відомо, що 24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, цього ж дня президент України видав Указ №69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким оголошено проведення загальної мобілізації.

Отже, на дату укладення кредитних договорів та нарахування процентів на відповідача не поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей".

Підстави для застосування вимог цього Закону, починаючи з часу призову відповідача на службу якого він не довів суду немає.

Отже проценти нараховані відповідачу за користування кредитними коштами є законними.

В цій частині заявлених позовних вимог стягнення заборгованості за кредитними договорами у сумі 3000+5000= 8000 гривень заборгованість за тілом кредиту та 15600 +27750=43350 гривень нараховані проценти підлягаю задоволенню.

В частині стягнення комісії на загальну суму розмірі 2320 гривень належить відмовити.

Підставами є прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ від 22 листопада 2023 року який набрав чинності 24.12.2023 (надалі також Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 13 п. 5 Розділу І Закону №3498-ІХ). Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно із п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зроблено правовий висновок: «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (надалі також Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно із частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).

При цьому, Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Стосовно неустойки слід, що відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)

Крім того, сторона позивача просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 гривень.

Стороною позивача були надані:

Копію заявки на надання юридичної допомоги №8 від 01 травня 2025 року ТОВ «Коллект Центр» на суму 16000,00 гривень.(а.с.19)

Копію витягу з Акту №9 про надання юридичної допомоги від 30 травня 2025 року на суму 16000,00 гривень.(а.с.20)

Копію договору №02-09/2024-7 від 02 вересня 2024 року про надання правової допомоги ТОВ «Коллект Центр» фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (а.с.14-15)

Копія тарифів на послуги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (а.с.17)

Копія платіжної інструкції від 18 червня 2025 року з якої слід, що ТОВ «Коллект Центр» перерахувало ФОП « ОСОБА_3 112000,00 гривень за надання правової допомоги згідно договору №02-09/2024-7 від 02 вересня 2024 року.(а.с.18)

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

З правового висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19 слід, що витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі№ 301/1894/17.Також, Велика Палата Верховного Суду у своєї постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Суд враховує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), принципу «pactasuntservanda» та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому уст. 43 Конституції України (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі № 910/15191/19).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, основні засади (принципи) цивільного судочинства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 року № 910/7032/17).

Спір, який є предметом розгляду у цій справі, для професійного правника є незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Позовна заява є типовою, не містить складних юридичних конструкцій аналізу законодавства чи практики Верховного Суду, не містить детальних пояснень розрахованих сум заборгованості, їх відповідності умовам укладених кредитних договорів , а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 гривень є явно завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги необхідних та достатніх для підготовки та складання позовної заяви в таких категоріях справ. Представником позивача жодним чином не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених ним.

Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності витрат та розумності їх розміру, тобто відповідності понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої представником допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною позову, конкретних обставин справи, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, є явно завищеним і непропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, обсяг наданих представником послуг не відповідає критерію реальності, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 12000 гривень.

Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки стороною позивача був сплачений судовий збір у сумі 2422.40 гривень було задоволено частина позовних вимог яка складається 53670 гривень позовних вимог, задоволено 51350 гривень (51350х100%):53670=95,70%, судовий збір 2422 гривень 40 копійок задоволено 95.70% (2422.40х95.70%):100%= 2317гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2 ,4, 12, 13, 81, 89, 128, 141, 223, 229, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.6, 205, 207, 526, 625, 626, 628, 638, 639, 1048,1050,1052,1054,1082 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» Ткаченко Марії Миколаївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцем знаходження вулиця Мечнікова, будинок 3, офіс 306, місто Київ, 01133) заборгованість за кредитними договорами №4979891 від 08 жовтня 2021 року та №102788582 від 11 жовтня 2021 року у розмірі 51350 (п`ятдесят одна тисяча триста п`ятдесят) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог у сумі 2320 (дві тисячі триста двадцять) гривень відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцем знаходження вулиця Мечнікова, будинок 3, офіс 306, місто Київ, 01133) судовий збір сплачений під час подачі позовної заяви у розмірі 2317 (дві тисячі триста сімнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцем знаходження вулиця Мечнікова, будинок 3, офіс 306, місто Київ, 01133) понесені витрати на правову допомогу у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2025 року.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов