Справа № 753/4618/25
Номер провадження 2/383/468/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої - судді Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Зербул С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу №753/4618/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.07.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено в електронній формі договір кредитної лінії №867441897, у формі електронного документу, відповідно до якого відповідач отримав від товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 15800,00 грн. Відповідно до умов Розділу 2 Договору ториство зобов`язувалося надати відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути кредитні кошти та сплатити проценти а користування відповідно до умов, зазначених у Договорі, додаткових до нього Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», що є невід`ємною частиною Договору. Так, на виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 , яка була вказана відповідачем при укладені Договору. В подальшому на підставі договору факторингу №МВ-ТП/4 від 15 жовтня 2024 року товариство відступило право вимоги за Договором до ТОВ «Таліон Плюс», на підставі цього позивач набув прав вимоги до відповідача, як боржника, за вищевказаним електронним договором кредитної лінії. Вказують, що в порушення умов Договору та Правил позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені строки, внаслідок чого в нього утворилась кредитна заборгованість в загальному розмірі 51110,92 грн, з яких: 15799,41 грн заборгованість за тілом кредиту та 35311,51 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, яку просить стягнути з відповідача, а також судовий збір та витрати на правову допомогу.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача ТОВ «Таліон Плюс» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду від представника позивача надійшла заява, в якій вказує, що позовні вимоги підтримуються позивачем у повному обсязі та просить розглядати справу без участі представника позивача, при цьому надав згоду на заочний розгляд справи, у разі неявки відповідача (а.с.121-122).

Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду заяв чи клопотань не подав. Відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст.280 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази та оцінивши їх у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно з ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Як визначено в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 16 липня 2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі з використанням електронного підпису укладено Кредитний договір № 867441897, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 15800,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кердиту Кредитодавця (п.2.1. Договору) (а.с.56-67).

Відповідно до п.2.2. Кредитного договору сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника.

Згідно з п.2.3.- п.2.4. Кредитного договору кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 5980 грн 00 коп. (п`ять тисяч дев`ятсот грн. нуль коп.) 16.07.2024 (що є датою надання Кредиту). Другий та решта Траншів за Договором надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим Договором.

Згідно з п.5.1. Кредитного договору кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки 5375-41XX-XXXX-4726, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором.

Відповідно до п.7.1.-7.3. Кредитного договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування 13.08.2024, а саме протягом 28 (двадцять вісім) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. В обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 15.08.2029.

Вказаний Кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор «UERQ» відправлено позичальнику 16.07.2024 року о 16:19:30, на номер мобільного телефону вказаний вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів в кредит від 16.07.2024 року . Одноразовий персональний ідентифікатор введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 16.07.2024 року о 16:20:12.

17 липня 2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі з використанням електронного підпису укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № 867441897 від 16.07.2024 р., відповідно до умов якої сторони погодили наступне: сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику Траншу в сумі 550,00 грн (а.с.67 зворот - 68).

Відповідно до п.1.2. Додаткової угоди безготівковий переказ цього та інших Траншів за Договором може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5375-41ХХ-ХХХХ-4726.

Вказана Додаткова угода була підписана відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор «MNV97WQ3» відправлено позичальнику 17.07.2024 року о 6:53:56, на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів в кредит від 16.07.2024 року . Одноразовий персональний ідентифікатор введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 17.07.2024 року о 6:54:19.

20 липня 2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі з використанням електронного підпису укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № 867441897 від 16.07.2024 р., відповідно до умов якої сторони погодили наступне: сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику Траншу в сумі 2235,00 грн (а.с.69-70).

Відповідно до п.1.2. Додаткової угоди безготівковий переказ цього та інших Траншів за Договором може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5375-41ХХ-ХХХХ-4726.

Вказана Додаткова угода була підписана відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор «MNV237HZ» відправлено позичальнику 20.07.2024 року о 14:27:33, на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів в кредит від 16.07.2024 року . Одноразовий персональний ідентифікатор введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 20.07.2024 року о 14:27:47.

21 липня 2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі з використанням електронного підпису укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № 867441897 від 16.07.2024 р., відповідно до умов якої сторони погодили наступне: сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику Траншу в сумі 7035,00 грн (а.с.70-71).

Відповідно до п.1.2. Додаткової угоди безготівковий переказ цього та інших Траншів за Договором може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5375-41ХХ-ХХХХ-4726.

Вказана Додаткова угода була підписана відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор «MNV583SU» відправлено позичальнику 21.07.2024 року о 14:02:02, на номер мобільного телефону вказаний вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів в кредит від 16.07.2024 року . Одноразовий персональний ідентифікатор введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 21.07.2024 року о 14:02:17.

Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Проте, відповідач у строки, визначені Договором, свої зобов`язання не виконує.

Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу.

Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

На підтвердження виконання Договору та Додаткових угод позивачем надано письмову інформацію протпідтвердження здійснення переказу грошових коштів відповідачу, та з якої вбачається, що ТОВ «ПРОФІТГІД» згідно договору укладеного з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» №ПГ-757 від 06.09.2023 року здійснило переказ коштів в сумі 5980,00 грн відповідачу ОСОБА_1 , 16.07.2024 року 13:20:25 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , емітент платіжної картки MONOBANK, код авторизації 561526, призначення платежу: Credit transaction IHH НОМЕР_3 ОСОБА_1 , договір (оферта) 867441897 від 16.07.2024; в сумі 550,00 грн відповідачу ОСОБА_1 , 17.07.2024 року 03:54:33 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , емітент платіжної картки MONOBANK, код авторизації 830530, призначення платежу: Credit transaction IHH НОМЕР_3 ОСОБА_1 , договір (оферта) 867441897 від 16.07.2024, в сумі 2235,00 грн відповідачу ОСОБА_1 , 20.07.2024 року 11:27:54 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , емітент платіжної картки MONOBANK, код авторизації 468549, призначення платежу: Credit transaction IHH НОМЕР_3 ОСОБА_1 , договір (оферта) 867441897 від 16.07.2024 та в сумі 7035,00 грн відповідачу ОСОБА_1 , 21.07.2024 року 11:02:23 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , емітент платіжної картки MONOBANK, код авторизації 363550, призначення платежу: Credit transaction IHH ОСОБА_1 , договір (оферта) 867441897 від 16.07.2024 (а.с.76-77 зворот).

Зазначені обставини також підтверджено заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 16.07.2024 року (а.с.53) та довідками ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 17.02.2025 № 867441897/17022025/Э (а.с.78-81 зворот).

Відповідач надав розрахунок заборгованості відповідача перед ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за кредитним договором № 867441897 від 16 липня 2024, згідно якого заборгованість станом на 15.10.2024 р. становить 15800,00 грн - основний борг та 17316,78 грн - борг за відсотками, всього 38392,50 грн. Також нараховано за вказаний перід неустойку у сумі 7899,71 грн (а.с.49-50).

Також, судом встановлено, що 15.10.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» уклали договір факторингу №МВ-ТП/4, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.43-45).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно пункту 5 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» факторинг є видом фінансової послуги.

Відповідно до статті 9 вказаного Закону фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами. Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 вказано, що визначальною ознакою договору факторингу є суб`єктний склад його учасників. Так, суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: - клієнт, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України); - фактор, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч.3 ст. 1079 ЦК України); - боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором, що вбачається із ч. 1 ст. 1077 ЦК України.

Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно з п.2.2. Договору факторингу сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Права вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором, Фактор набуває права на всі суми, які від одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника.

З Реєстру боржників до договору факторингу №МВ-ТП/4 від 15.10.2024 року вбачається, що до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» також перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №867441897 від 16.07.2024 року в сумі 38629,49 грн з яких: 15799,41 грн сума заборгованості по основному боргу; 14930,37 грн сума заборгованості по відсоткам, 7899,71 грн заборгованість по іншим нарахуванням (а.с.46-47).

За відступлення права вимоги згідно договору факторингу №МВ-ТП/4 від 15.10.2024 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» сплатило на користь ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» грошові кошти в сумі 15000,00 грн та 3914586,08 грн, що підтверджується копіями платіжної інструкції (а.с.48-48 зворот).

Також, ТОВ «Таліон Плюс» було направлено відповідачу ОСОБА_1 10.01.2025 року №ТП/867441897 повідомлення про дострокове розірвання договору кредиту №867441897 від 16.07.2024 року (а.с.80 зворот).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, враховуючи вищевстановлені обставини та досліджені докази у справі, суд виснує, що позивачем доведено наявність у нього права вимоги до відповідача, в судовому засіданні підтверджено факт переходу права вимоги за кредитним договором №867441897 від 16.07.2024 від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «Таліон Плюс», та позивачем доведено факт і розмір заборгованості відповідача, та невиконання останнім зобов`язання, у тому числі й перед фактором, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню й з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» підлягає стягненню заборгованість в загальній сумі 51110,92 грн, з яких: 15799,41 грн заборгованість за кредитом та 35311,51 грн заборгованість за нарахованими відсотками.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно статті137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно ч.8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до суду надано наступні документи:

-договір про надання правничої допомоги № 5 від 02.12.2024 року укладена між адвокатським об`єднанням «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» та ТОВ «Таліон Плюс». Відповідно до умов договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правову допомогу в обсязі та на умовах, передбаченими цим договором (п. 1.1 Договору). Порядок здійсненя розрахунків визначений у п.4 Договору. Відповідно до п.4.1. Договору правова допомога, що надається Адвокатським об`єднанням, Клієнтом оплачується в розмірі та обсязі погодженому в додатках до цього договору (а.с.82-86).

-додаткову угоду №25 від 30.12.2024 року про надання правової допомоги до Договору №5 від 02.12.2024 року, відповідно якого сторони погодили, що вартість послуг Адвокатського об`єднання по супроводженню справи становить 5000,00 грн, що включає: аналіз кредитної справи та формування юридичного висновку 1000,00 грн, підготовка та направлення повідомлення відповідачу про оплату заборгованості (досудова вимога) 500,00 грн, збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у даній справі Адвокатським об`єднанням та підготовка позовної заяви та направлення копії додатних до неї документів до суду 3500,00 грн (а.с.87).

-акт від 30.12.2024 року приймання - передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року, відповідно якого сторони вищевказаного договору детально описали зміст послуг, які були надані Адвокатським об`єднанням, і оцінили послуги у 5000,00 грн (підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичних консультацій (4 год) 1000,00 грн, підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) (2 год) 500,00 грн, підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів (10 год) 3500,00 грн (а.с.88).

-ордер серії В №1116266 від 02.12.2024 року, відповідно якого ТОВ «таліон Плюс» на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №5 від 02.12.2024 року представляє інтереси адвокат Колінько А.В. (а.с.81 зворот).

-свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000666, виданого 22.03.2019 року (а.с.81).

-платіжну інструкцію кредитного переказу коштів №925 від 30.12.2024 року, відповідно якого ТОВ «Таліон Плюс» перераховано кошти АО «ТЮТІ» в сумі 5000,00 грн, оплата за надання правової допомоги згідно Договру №5 від 02.12.2024 року та Додаткової угоди №25 від 30.12.2024 року у справі про стягнення заборгованості за кредитом (а.с.88 зворот).

Відповідно до висловленої Верховним Судом у постанові від 09.07.2019 року у справі № 923/726/18 позиції від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права.

Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до змісту п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, до яких також відносяться судові витрати на правничу допомогу, у разі задоволення позову - покладаються на відповідача.

Отже враховуючи, що стороною позивача документально доведено, що ними понесені витрати на правову допомогу, виходити з встановленого у самому договорі та додатку до нього розміру та порядку обчислення таких витрат, на думку суду, розмір витрат сторін на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторін, клопотання про зменшення цих витрат відповідачем не заявлено, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України в сумі 5000,00 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за кредитним договором №867441897 від 16.07.2024 року станом на 09.01.2025 року в сумі 51110,90 грн (п`ятдесят одна тисяча сто десять гривень 92 копійки), а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», код ЄДРПОУ 39700642, місцезнаходження: вул. Жабинського, 13, м. Чернігів, п.і. 14017.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 26.08.2015 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 01.12.2025 року.

Суддя І. М. Адаменко