ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 грудня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/468/23

Головуючий у першій інстанції Давидчук Д. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1844/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем Піцан В.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Прилуцький відділ державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 березня 2025 року (місце ухвалення м. Прилуки, дата складення повного судового рішення 04.03.2025) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. В обґрунтування позову посилалась на те, що рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 19.05.2011 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно.

Постановою Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 17.01.2017 відкрито виконавче провадження №53246046 щодо виконання згаданого рішення суду.

Відповідач тривалий час офіційно не працював, матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав, внаслідок чого утворилась заборгованість по виплаті аліментів на її утримання за період з 01.09.2021 по 30.11.2022 в розмірі 88 753,74 грн.

У позові позивач посилається, що враховуючи кількість прострочених днів з 01.10.2021 по 01.12.2022, який становить 426 днів, то розмір неустойки (пені) становить 124 824,20 грн, який значно перевищує сукупний розмір заборгованості по аліментів.

Позивач вважає, що оскільки постановою про накладення штрафу головного державного виконавця Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Руденок О.О. від 19.12.2022 у ВП №53246046 за наявну у боржника заборгованість накладено на ОСОБА_2 штраф у розмірі 17 750,75 грн, то з урахуванням ст. 196 СК України з нього слід стягнути неустойку (пеню) у сумі 71 002,99 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.06.2023 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 за період з вересня 2021 року по жовтень 2022 року включно у розмірі 71 002,99 грн.

30.11.2024, згідно конверту, представник ОСОБА_2 адвокат Счастлівцева А.Л. звернулася із заявою про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду у справі №742/468/23 та ухвалити нове рішення.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 22.06.2023 задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з нього 71 002,99 грн неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини за період з вересня 2021 року по жовтень 2022 року включно.

Вказує, що 05.07.2023 рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.07.2023 у справі №742/3439/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання батька з дитиною та скасування боргу по аліментам, встановлено факт проживання ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 у період з 27.12.2021 по 10.11.2022, в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2024, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 12.06.2024, вказане рішення суду І інстанції скасоване в частині відмови у задоволенні позову про звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів за період з 27.12.2021 по 10.11.2022.

Тому заявник вважає, що вказані обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для ухвалення правильного рішення у справі, оскільки відсутні підстави для нарахування ОСОБА_2 неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини за період з 27.12.2021 до 10.11.2022. На час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати дані істотні обставини, які могли суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки рішення у справі №742/3439/22 були прийняті після ухвалення рішення від 22.06.2023.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 04.03.2025 заяву представника заявника ОСОБА_2 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Прилуцького міськрайонного суду від 22.06.2023 у справі № 742/468/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини залишено без задоволення.

Ухвала суду обґрунтована тим, що постанова Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2024 та постанова Верховного Суду від 12.06.2024 не існували під час розгляду справи та під час ухвалення рішення Прилуцьким міськрайонним судом від 22.06.2023; за своєю правовою природою ці рішення є новими, але не нововиявленими обставинами, а тому не можуть бути підставою для перегляду рішення Прилуцького міськрайонного суду від 22.06.2023 за нововиявленими обставинами у силу ст. 423 ЦПК України. Також за висновком суду, обставина проживання дитини у період з грудня 2021 року по листопад 2021 року була предметом дослідження в Прилуцькому міськрайонному суді, їй надано оцінку в рішенні суду, оскільки відповідач вказував про неї в запереченнях проти позову. Зазначене рішення суду сторонами не оскаржувалось, відтак, їх перегляд в даному випадку матиме ознаки переоцінки доказів. Також суд відхилив посилання представника позивача щодо пропуску строку ОСОБА_2 на звернення з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки вказані причини пропуску визнано поважними ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 04.02.2025 при відкритті провадження у справі.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 адвокат Счастлівцева А.Л. через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Прилуцького міськрайонного суду від 04.03.2025 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За доводами скарги суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи. Заявник посилається на те, що у даній справі нововиявленими обставинами є не факт ухвалення судових рішень у справі № 742/3439/22, не самі ці рішення, як юридичний факт, а обставини, які в них встановив суд, оскільки відсутність заборгованості за аліментами у період з 27.12.2021 по 10.11.2022, коли дитина проживала з батьком, є істотною обставиною.

Зазначає, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати дані істотні обставини, які могли суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки справа № 742/3439/22 та справа № 742/468/23 Прилуцьким міськрайонним судом розглядалась одночасно.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копію апеляційної скарги та доданих до неї матеріали справи.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Допа В.І. просить відмовити в її задоволенні, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду від 04.03.2025 та рішення Прилуцького міськрайонного суду від 22.06.2023 залишити без змін.

В обґрунтування посилається на те, що обставини, на які посилається ОСОБА_2 у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, не існували під час розгляду та вирішення справи, а факт проживання дитини у період з грудня 2021 року по листопад 2021 року був встановлений судовим рішенням, цьому факту надано оцінку, а тому перегляд у даному випадку матиме ознаки переоцінки доказів.

Вказує, що про існування постанови Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2024 у справі №742/3439/22 ОСОБА_2 та його представнику адвокату Счастлівцевій А.Л. було відомо вже 17.01.2024, тож відповідачем було пропущено без поважної причини строк звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №742/468/23. Посилання адвоката Счастлівцевої А.Л., як на підставу для поновлення строку на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, на те, що заявник не вбачав можливості подання заяви вчасно у зв`язку з оскарженням постанови Чернігівського апеляційного суду до касаційного суду, представник ОСОБА_2 адвокат Допа В.І. вважає не поважними, оскільки подання касаційної скарги на рішення суду не перешкоджає його виконанню, з урахуванням того, що постанова Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2024 набрала законної сили.

Також представник ОСОБА_2 адвокат Допа В.І. просить при вирішенні справи врахувати практику Верховного Суду, викладену у постанові від 28.01.2025 у справі №756/1579/24 у якій зазначено, що участь сторони в судовому процесі через свого представника (адвоката), що є правом сторони, дозволяє суду здійснювати офіційну процесуальну комунікацію із цим представником, відтак застосовувати до учасника справи, від імені якого цей представник діє, передбачені процесуальним законодавством наслідки, якщо виникнуть відповідні підстави. До таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.07.2024 у справі №990/236/21. Отже, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.06.2023 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 за період з вересня 2021 року по жовтень 2022 року включно у розмірі 71 002,99 грн (а.с. 98-100 т. 1).

Зазначене рішення набрало законної сили та учасниками справи не оскаржувалось у встановленому законом порядку.

30.11.2024 представник ОСОБА_2 адвокат Счастлівцева А.Л. звернулася із заявою про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду у справі №742/468/23 та ухвалити нове рішення (а.с. 122-124 т. 1).

В обґрунтування заяви посилалась на те, що цим рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 22.06.2023 задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з нього 71 002,99 грн неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини за період з вересня 2021 року по жовтень 2022 року включно. Разом з тим, 05.07.2023 рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.07.2023 у справі №742/3439/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання батька з дитиною та скасування боргу по аліментам, встановлено факт проживання ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 у період з 27.12.2021 по 10.11.2022, в іншій частині позову відмовлено (а.с. 129-130 т.1).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2024, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 12.06.2024, вказане рішення суду першої інстанції скасоване в частині відмови у задоволенні позову про звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів за період з 27.12.2021 по 10.11.2022 (а.с. 131-133, 134-141 т. 1).

Вказані обставини, як стверджує заявник, мають значення для вирішення справи і є істотними для ухвалення правильного рішення у справі, оскільки відсутні підстави для нарахування ОСОБА_2 неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини за період з 27.12.2021 до 10.11.2022. На час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати дані істотні обставини, які могли суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки рішення у справі №742/3439/22 були прийняті після ухвалення рішення від 22.06.2023.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2024 та постанова Верховного Суду від 12.06.2024 не існували під час розгляду та під час ухвалення рішення Прилуцьким міськрайонним судом від 22.06.2023; за своєю правовою природою ці рішення є новими, але не нововиявленими обставинами, а тому не можуть бути підставою для перегляду рішення Прилуцького міськрайонного суду від 22.06.2023 за нововиявленими обставинами у силу ст. 423 ЦПК України. Також за висновком суду, обставина проживання дитини у період з грудня 2021 року по листопад 2021 року була предметом дослідження в Прилуцькому міськрайонному суді, їй надано оцінку в рішенні суду, оскільки відповідач вказував про неї в запереченнях проти позову. Зазначене рішення суду сторонами не оскаржувалось, відтак, їх перегляд в даному випадку матиме ознаки переоцінки доказів. Також суд відхилив посилання представника позивача щодо пропуску строку ОСОБА_2 на звернення з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки вказані причини пропуску визнано поважними ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 04.02.2025 при відкритті провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновками суду, оскільки вони ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, що існують на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, незадоволення певних клопотань про витребування доказів, призначення експертизи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Не є нововиявленими обставинами також ті обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

З огляду на зазначене, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є факти, що у встановленому порядку спростовують обставини, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

При цьому не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

При перегляді судового рішення за нововиявленими суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Отже, підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки заявник не знав про неї та, відповідно, не міг надати суду дані про неї.

Аналогічних висновків щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у постановах від 17.03.2021м су справі № 757/31348/15-ц та від 14.04.2021 у справі № 569/14416/17.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини, на які посилається ОСОБА_2 , не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України та не можуть бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Посилання представника ОСОБА_2 адвоката Счастлівцевої А.Л. як на нововиявлені вищевказані обставини для перегляду рішення суду першої інстанції, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки цим обставинам надано оцінку в рішенні суду і такі обставини не є нововиявленими у розумінні ст. 423, 424 ЦПК України.

Апеляційний суд враховує, що заначені представником ОСОБА_2 адвокатом Счастлівцевою А.Л. обставини не є нововиявленими, вони не спростовують факти, покладені в основу судового рішення, а доводи, викладені у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами свідчать про його незгоду з судовим рішенням, що не є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність вирішення питання по суті.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що при вирішенні питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, дослідженню підлягає те, чи скасоване судове рішення в іншій справі, передбачене пунктом 3 частини другої відповідної процесуальної норми права, було покладено в основу рішення, про перегляд якого подано заяву, тобто чи мало таке судове рішення преюдиційне значення і суттєво впливало на результат розгляду справи, про перегляд судового рішення у якій подано заяву.

На вказаному наголошено і в постанові Верховного Суду від 25 січня 2024 року у справі N 500/2239/22 (адміністративне провадження N К/990/28298/23).

Отже, обов`язковою умовою для застосування вищевказаної норми процесуального права є скасування саме преюдиційного (того, що було покладено в основу рішення, яке заявник просить переглянути) судового рішення (постанова Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі N 814/1130/15, адміністративне провадження N К/9901/30590/18).

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоби, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України" ("Zheltyakov v. Ukraine", заява N 4994/04, § 42-43)).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. russia, N 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Отже, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок (що є прерогативою судів апеляційної та касаційної інстанції), а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів і містять посилання на факти, що були предметом дослідження судів.

За таких обставин суд апеляційний інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повне судове рішення складено 03.12.2025.

Головуючий Судді :