Номер провадження: 22-ц/813/4490/25
Справа № 521/5858/21
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк»

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 лютого 2025 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» про стягнення списаних коштів з банківського карткового рахунку,

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом у якому просив:

1. визнати недійсними операції (трансакції) щодо переказу коштів з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 відкритого в АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» відповідно до договору про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки №РС/WE0VER+/250_00018 від 13.08.2019 року за карткою НОМЕР_2 з 13.11.2020 року по 16.11.2021 року на суму 266 525 (двісті шістдесят шість тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень 19 копійок, а саме:

- операція за датою 13.11.2020 о 12:07 з датою списання 16.11.2020 з кодом 250 у розмірі 14650 гривень, комісія за проведення операції у розмірі 73,25 гривні;

- операція за датою 13.11.2020 о 12:22 з датою списання 16.11.2020 з кодом 478 у розмірі 14650 гривень, комісія за проведення операції у розмірі 73,25 гривні;

- операція за датою 13.11.2020 о 13:33 з датою списання 16.11.2020 з кодом 546 у розмірі 25000 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 14:56 з датою списання 16.11.2020 з кодом 438 у розмірі 15000 гривень, комісія за проведення операції у розмірі 75 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 15:25 з датою списання 16.11.2020 з кодом 312 у розмірі 10000 гривень, комісія за проведення операції у розмірі 50 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 15:57 з датою списання 16.11.2020 з кодом 482 у розмірі 15000 гривень, комісія за проведення операції у розмірі 75 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 16:15 з датою списання 16.11.2020 з кодом180 у розмірі 15000 гривень, комісія за проведення операції у розмірі 75 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 16:17 з датою списання 16.11.2020 з кодом 920 у розмірі 15000 гривень, комісія за проведення операції у розмірі 450 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 16:19 з датою списання 16.11.2020 з кодом 858 у розмірі 15000 гривень, комісія за проведення операції у розмірі 450 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 16:21 з датою списання 16.11.2020 з кодом 888 у розмірі 20000 гривень, комісія за проведення операції у розмірі 600 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 16:24 з датою списання 16.11.2020 з кодом 850 у розмірі 15000 гривень, комісія за проведення операції у розмірі 450 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 14:20 з датою списання 16.11.2020 з кодом 98 у розмірі 10000 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 14:26 з датою списання 16.11.2020 з кодом 628 у розмірі 10000 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 16:29 з датою списання 16.11.2020з кодом 066 у розмірі 5000 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 13:44 з датою списання 16.11.2020 кодом202 у розмірі 3221 гривня, комісія за проведення операції у розмірі 16 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 15:20 з датою списання 16.11.2020 з кодом006 у розмірі 10055 гривень, комісія за проведення операції у розмірі 50,28 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 13:16 з датою списання 16.11.2020 з кодом 334 у розмірі 25130 гривень, комісія за проведення операції у розмірі 125,65 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 12:52 з датою списання 16.11.2020 з кодом 682 у розмірі 25130 гривень, комісія за проведення = операції у розмірі 125,65 гривень;

- операція за датою 13.11.2020 о 13:58 з датою списання 16.11.2020 з кодом 138 у розмірі 1000 гривень;

2. зобов`язати АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» відновити залишок коштів на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у розмірі 196 855,91 грн., які були надані відповідно додаткового договору №2 від 25.08.2020р. про встановлення овердрафту з пільговим періодом для держателів особистих платіжних карток за тарифним планом «ПРЕМІУМ ЕЛІТ +» до договору №РС/WE0VER+/250_00018 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими здійснюються з використанням платіжної картки від 13.08.2019 р. та списані за трансакціями у період з 13.11.2020р. по 16.11.2020р. включно;

3. стягнути з акціонерного АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» на користь ОСОБА_1 неправомірно перераховану з його рахунку № НОМЕР_1 суму власних коштів у розмірі 66980,09 грн.

4. зобов`язати АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» зарахувати на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» суму комісійних відсотків у розмірі 2689,19 грн.

Позов обґрунтовано тим, що за рахунком позивача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 відкритим у АТ «Український будівельно-інвестиційний банк», відповідно до договору про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки РС/WE0VER+/250_00018 від 13.08.2019 року у період з 13.11.2020 по 16.11.2020 року було здійснено ряд несанкціонованих трансакцій з переводу власних коштів та кредитних коштів, наданих за овердрафтом.

Згідно з п. 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 705 від 05.12.2014 р. визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

У відповіді №2515 від 11.12.2020 року на заяву представника ОСОБА_1 від 17.11.2020 року Банк повідомив, що на дату звернення Банком проводиться перевірка на підставі телефонного звернення ОСОБА_1 щодо: «проведення несанкціонованих грошових переказів невідомими особами за його поточним рахунком», тобто, Банк визнав факт звернення ОСОБА_1 до колл-центру Банку.

Проте, у відповіді №2550 від 23.12.2020 року на вимогу представника ОСОБА_1 надати інформацію про звернення власника картки до колл-центру за період 11.11.2020 по 16.11.2020 р. (у тому числі, запис розмови з оператором), Банком повідомлено, що у зазначений період, пан ОСОБА_1 до відділень банку особисто не приходив, записи телефонних розмов з клієнтами, що телефонують до колл-центру, Банком не зберігаються, очищення серверу телефонних записів здійснюється автоматично кожного 15-го та 30-го числа календарного місяця.

Відповідно до пункту 7 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705,емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Враховуючи проведення службового розслідування на підставі звернення Позивача про несанкціоновані грошові перекази за його рахунком, Відповідач мав би зберігати важливі докази для повного встановлення обставин справи, крім того, обов`язок щодо фіксації такого звернення покладений на Банк згідно з вимогами Постанови Правління НБУ.

Відповідно до пункту 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Крім того, статтею 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Верховного Суду у справі №336/3989/19 від 05 квітня 2021 року, визначено, що відповідно до пункту 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10 лютого 2025 року вказаний вище позов задоволено.

В апеляційній скарзі АТ «Український будівельно-інвестиційний банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 лютого 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

За доводами апеляційної скарги поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що на день ухвалення оскаржуваного рішення у відповідача вже було введено тимчасову адміністрацію, ще унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат

Волканов Є.В., подав відзив у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ «Український будівельно-інвестиційний банк», оскаржуване рішення залишити без змін.

У судовому засіданні представник АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» підтримав вимоги апеляційної скарги, надала пояснення за її доводами.

07 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Волканов Є.В., звернувся до суду із заявою про розгляд апеляційної скарги без участі сторони позивача.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.08.2019 між АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладений договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки № РС/WE0VER+/250_00018 (т.1 а.с.12-17), а 25.08.2020 р. - додатковий договір № 2 про встановлення овердрафту з пільговим періодом для держателів особистих платіжних карток за тарифним планом «ПРЕМІУМ ЕЛІТ+» до договору №РС/WE0VER+/250_00018 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки від 13 серпня 2019 року (т.1 а.с.23-28).

Згідно з пунктом 2.1 додаткового договору банк на умовах визначених додатковим договорами надає держателю овердрафт на проточний рахунок, відкритий на підставі договору, за умови відсутності або недостатності коштів на цьому поточному рахунку, лімітом 200 000, з 25.08.2020 по 25.08.2021.

Пунктом 4.3. додаткової угоди, визначено, що проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму використаного овердрафту станом на кінець кожного дня при цьому використовується метод факт/360. Тобто при розрахунку процентів рік рахується за 360 днів.

Згідно з п.4.4 додаткового договору за користування овердрафтом встановлюється номінальна процентна ставка у розмірі 35 % річних. У пільговий період пільгова ставка за користування овердрафтом встановлюється у розмірі 0,001 % річних з урахуванням умов погашення заборгованості в пільговому періоді в п.1.5 цього додаткового договору.

При несплаті процентів за користування овердрафтом в строки встановлені цим додатковим договором заборгованість по процентам переноситься на рахунок прострочених процентів (пункт 4.6 додаткового договору).

Відповідно до п.5.5.3. додаткової угоди, у разі порушення держателем будь-яких зобов`язань, визначених додатковою угодою овердрафту, держатель сплачує банку неустойку/штрафні санкції/пеню у розмірі передбаченому тарифами банку.

Відповідно до умов додаткового договору банк надає держателю кредит у формі овердрафту який держатель має право отримувати багаторазово та повинен погашати (обнуляти) щомісячно до 5 числа (включно) місяця, наступного за місяцем виникнення заборгованості. Сума овердрафту яка не була погашена у вказані строки є простроченою, за користування нею нараховується номінальна процентна ставка 35% річних та підлягає поверненню на вимогу банку.

У разі втрати платіжної картки, або несанкціонованого використання платіжної картки третіми особами та неповідомлення про це банк, держатель не звільняється від виконання своїх зобов`язань за цим додатковим договором (пункт 5.7 додаткового договору).

13.11.2020 року з рахунку ОСОБА_1 було проведено декілька фінансових операцій шляхом списання з його рахунку НОМЕР_3 коштів у сумі 66 980,09 грн та кредитного ліміту у сумі 196 855,91 грн, з яких 19 платежів через інтернет-сервіси та інтернет магазини за допомогою системи інтернет-банкінг «УБІБ» за датою списання 16.11.2020 року (т.1 а.с.38).

17.11.2020 року представник позивача-адвокат Волканов Є.В. засобами поштового зв`язку направив на адресу АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» заяву в якій повідомив Банк про, що з 13.11.2020 року по 23.11.2020 року ОСОБА_1 знаходився у відпустці у Мальдівській Республіці. Платіжна картка перебуває з ОСОБА_1 , її дані та саму картку іншим особам не передавав, розпорядження щодо списання коштів не надавав, сім-картку не передавав третім особам. У період з 13.11.2020 року по 16.11.2020 року невідомі особи отримали доступ до платіжної картки та здійснили несанкціоновані грошові перекази. Просив провести внутрішнє розслідування щодо встановлення обставин несанкціонованого доступу сторонніх осіб до поточного рахунку ОСОБА_1 , надати інформацію та відповідні записи телефонних розмов, які були здійснені від імені ОСОБА_1 з працівниками банку у період з 13.11.2020 року по 16.11.2020 року; здійснити анулювання проведених трансакцій по рахунку ОСОБА_1 у період з 13.11.2020 року по 16.11.2020 року, окрім проведених ним платежів, та здійснити повернення грошових коштів на поточний рахунок (т.1 а.с.39).

27.11.2020 року представник позивача адвокат Волканов Є.В. звернувся до Шевченківського ВП Приморського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області та Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області із заявами про вчинення злочину. У заяві вказав, що невідомі особи в період з 13.11.2020 р. по 16.11.2020р. отримали доступ до платіжних карток ОСОБА_1 та здійснили несанкціоновані перекази грошових коштів (т.1 а.с.40,41).

11.12.2020р. Приморським відділом поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області внесені відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0003385 за ч.2 ст.190 КК України (т.1а.с.46).

Позивач 01.12.2020 звертався до АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» із заявою про вчинення кримінального злочину та зупинення нарахування відсотків за користування коштами за овердрафтом до завершення розслідування (т.1 а.с.44).

АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (справа 501/1291/21).

Постановою Одеського апеляційного суду від 08.08.2024 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17.04.2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» у задоволені позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.68-78).

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд виходив з того, грошові кошти з рахунку позивача були списані за ініціативою інших осіб, а відповідачем не було вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткових рахунків позивача.

У апеляційній скарзі АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» не заперечує проти встановлених судом обставин щодо відсутності доказів того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції зі списання коштів з його картки.

Щодо доводів апеляційної скарги про неможливість розгляду заявлених

ОСОБА_1 позовних вимог у порядку цивільного судочинства, у зв`язку з запровадженням у АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» процедури ліквідації, колегія суддів зауважує про таке.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 05.10.2023 року № 350-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Український будівельно-інвестиційний банк»виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1235 від 05.10.2023 року «Про початок процедури ліквідації АТ «Український будівельно-інвестиційний банк»» та призначено уповноважену особу Фонду, якій делеговано всі повноваження ліквідатора, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Паламарчуку Віталію Віталійовичу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ст.19 ЦПК України).

Дійсно, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, правила Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі у редакції, чинній на час прийняття рішення про ліквідацію АТ «Український будівельно-інвестиційний банк») тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов?язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплату витрат та здійснення платежів.

Згідно з частиною п`ятою статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку звертається до пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку. Фонд або уповноважена особа Фонду також має право заявити вимоги до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів. Кошти, стягнуті з пов`язаних із банком осіб як відшкодування шкоди, а також з небанківських фінансових установ, зазначених в абзаці першому цієї частини, включаються до ліквідаційної маси банку. У разі невиконання зазначених вимог Фонд звертається з такими вимогами до суду. Такі вимоги забезпечуються накладенням арешту на грошові кошти та майно осіб, до яких вони заявлені, у порядку забезпечення позову. Ліквідація неплатоспроможного банку не є підставою для закінчення судового розгляду на підставі поданого Фондом позову до пов`язаної з банком особи та не є підставою для звільнення від відповідальності пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду.

Отже, лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку, продажу майна банку та задоволення вимог кредиторів у процесі ліквідації банку в порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданих кредиторам збитків.

Так згідно з пунктом 5 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов`язань, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов`язань;

Проте, як убачається з листів АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» від 11.12.2020 року, 23.12.2020 року, 16.03.2021 року та позову АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (справа 501/1291/21), вимоги, заявлені ОСОБА_1 у цій справі банком не визнаються. Водночас, такі стосуються не виплати гарантованої державою суми відшкодування за вкладом, а зобов`язання АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» відновити залишок коштів на рахунку ОСОБА_1 , стягнення неправомірно перерахованих з його рахунку коштів та зарахування на його рахунок комісійних відсотків.

Проте, як убачається з листів АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» від 11.12.2020 року, 23.12.2020 року, 16.03.2021 року та позову АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (справа 501/1291/21) вимоги заявлені ОСОБА_1 у цій справі банком не визнаються. Водночас, такі стосуються не виплати гарантованої державою суми відшкодування за вкладом, а зобов`язання АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» відновити залишок коштів на рахунку ОСОБА_1 , стягнення неправомірно перерахованих з його рахунку коштів та зарахування на його рахунок комісійних відсотків.

Такі позовні вимоги зумовлені, на думку позивача, не виконанням АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» зобов`язань за договором банківського вкладу та пункту 8 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (у редакції, чинній станом на 27 травня 2022 року; далі Положення № 705, відповідно до якого Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Апеляційний суд ураховує, що заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги не є такими, що автоматично включаються до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Водночас, відповідно до пп.1 п.1 розділу «Положення про порядок складання та ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються» №3711 від 21.08.2017 року, підставами для внесення до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів змін, які підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду, є, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили (у тому числі рішення судів, які набрали законної сили після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторів, визначеного статтею 49 Закону).

Тому такий спір, вирішення якого ініційоване ОСОБА_1 у суді до запровадження тимчасової адміністрації у банку, має приватноправовий характер і зважаючи на суб`єктний склад повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Вказаний висновок узгоджується з висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 559/1777/15-ц (провадження № 14-263 цс 1).

При цьому, наведені скаржником правові висновки Верховного Суду у справі від 30 червня 2021 року у справі № 761/40321/18, не є релевантними обставинам цієї справи, оскільки на відміну від справи, що переглядається апеляційним судом, предметом позовних вимог у вказаній справі були вимоги вкладника визнаного кредитором банку-відповідача,чиї кредиторські вимоги були включені до четвертої черги Реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Апеляційний судом ураховано, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість розгляду позову ОСОБА_1 до АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» про стягнення списаних коштів з банківського карткового рахунку, за правилами цивільного судочинства.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду, з мотивів наведених у апеляційних скаргах.

Порушень судом норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, чи стали підставою для обов`язкового скасування оскаржуваного рішення апеляційним судом не встановлено.

Отже доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення судом справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, з мотивів наведених у скаргах.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П.Лозко

Судді О.Ю.Карташов

М.В. Назарова