Справа № 930/2172/25
№2-о/930/121/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2025 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді: Алєксєєнка В.М.

при секретарі: Загребельного О.С.

за участю представника заявника за довіреністю: Бітьової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Брацлавська селищна рада Тульчинського району Вінницької області про встановлення факту прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Заявлені вимоги заявник мотивує тим, що він ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом 35 років спільно проживав із своєю дружиною ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . До дня смерті дружини вони спільно проживали за адресою АДРЕСА_1 .

Під час звернення до державного нотаріуса Тульчинської нотаріальної контори Вінницької області в червні місяці 2024 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 заявнику повідомили, що ним пропущено шестимісячний термін звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і в нього відсутні документи про встановлення факту спільного проживання.

У зв`язку з чим заявником було подано відповідну заяву до суду через необхідність встановлення факту прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 12.09.2025 року було відкрито окреме провадження по справі.

В судовому засіданні представник заявника за довіреністю ОСОБА_3 просила заявлені вимоги задовольнити, підтримує їх в повному обсязі.

Від представника заінтересованої особи Брацлавської селищної ради через канцелярію суду надійшла заява, в якій він просить розгляд даної справи проводити за відсутності представника заінтересованої особи, заявлені вимоги визнають і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення заяви.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні надали покази, що добре знайомі з заявником, знають його родину та покійну дружину ОСОБА_2 та підтверджують той факт, що ОСОБА_1 доглядав за дружиною та проживав разом із нею до дня смерті, таким чином і повністю прийняв спадщину після її смерті. Підтвердили також, що поховання ОСОБА_2 заявник здійснював за свій рахунок.

Суд вислухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, дійшов наступного висновку

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 06.01.2015 року уклав шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 виданим 06.01.2015 року, актовий запис №1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 у віці 69 років у м. Немирів, Вінницької області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 09.11.2015 року, актовий запис №214.

На день смерті ОСОБА_2 згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Глевахівської селищної ради №290 від 18.06.2024 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно довідки №128 від 11.06.2024 року виданої Виконавчим комітетом Брацлавської селищної ради була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 згідно закону є її чоловік ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою №122 від 12.06.2024 р. виданою Виконавчим комітетом Брацлавської селищної ради.

На підставі ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту прийняття спадщини в розумінні ч.3 ст.1268 ЦК України, для подальшої можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, якщо немає спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19)).

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Згідност. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 633/344/16-ц.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна.

Відповідно до ч.1ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Встановлені судом обставини свідчать, що заявник ОСОБА_1 дійсно спільно проживав разом із своєю дружиною ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_1 .

Вказане підтверджується поясненнями представника заявника за довіреністю, показами свідків, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, які є чіткими, послідовними, логічними і узгоджуються між собою щодо обставин, які мають значення для правильного вирішення справи і підлягають доказуванню у цьому випадку та мають для заявника юридичне значення, оскільки впливає на прийняття ним спадщини.

Встановлення факту проживання зі спадкодавцем суд здійснює для забезпечення права заявника на оформлення спадщини.

Отже, зважаючи на встановлення судом факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заявник вважається таким, що прийняв спадщину та не обмежений жодними строками для оформлення спадщини, і відповідно, може отримати свідоцтво про право на спадщину.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3,12,258,259,265,273,354,355 ЦПК України, ст.ст. 1221, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 03.04.1999 Васильківським МВ ГУМВС України в Київській області, РНОКПП НОМЕР_4 , після смерті дружини ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко