Дата документу 01.12.2025 Справа № 333/4669/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/4669/25 Головуючий у 1-й інстанції:Варнавська Л.О.
Провадження №22-ц/807/1990/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Трофимової Д.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2025 року у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 20 вересня 2018 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631018133.

Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Так, умовами кредитного договору передбачено, що у випадках невиконання позичальником умов договору останній зобов`язується достроково виконати усі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації.

Банк свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором. У свою чергу позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08 квітня 2025 року утворилась заборгованість за кредитним договором № 631018133 у розмірі 40 220,31 грн, з яких: 26 185, 54 грн прострочене тіло кредиту; 9 062,58 грн відсотки за користуванням кредиту; 4 695, 52 грн тіло кредиту; 276, 67 грн відсотки за прострочене тіло кредиту.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яку останній залишив без реагування.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631018133 від 20 вересня 2018 року у розмірі 40 220,31 грн, а також судові витрати у вигляді сплати судового збору.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2025 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, АТ «Сенс Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 підписав оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновленої кредитної лінії, а також анкету заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк». Зазначеним підтверджується факт укладення 20 вересня 2018 року сторонами договору, що був підписаний відповідачем, з чого вбачається, що відповідач підтвердив акцепт Публічної пропозиції на укладення договору між ним та банком на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб сторінці банку або у разі її подальшої зміни за іншою електронною адресою, що було вказана в договорі. За змістом зазначеного договору сторони домовились про наступні умови: тип кредиту «Альфа Connect», мета кредиту для особистих потреб, ліміт кредитної лінії в розмірі 200 000 грн, процентна ставка, % річних 26%, тип ставки фіксована. Процентна ставка може бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Строк кредиту 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору. Надана банком виписка, яка була долучена до позовної заяви, підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено також у детальному розрахунку заборгованості та не спростовано будь яким контрозрахунком відповідача, однак судом грубо порушено процедуру оцінки доказів, а саме ст. 89 ЦПК України. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, у ОСОБА_1 станом на 08.04.2025 існує заборгованість за кредитом №631018133 від 20.09.2018 в розмірі 40 220,31 грн. Доказів сплати зборгованості за кредитним договором у розмірі більшому ніж це зазначено позивачем у розрахунку заборгованості відповідачем не надано, як і свого контррозрахунку, що спростовує розмір боргу.. Вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того, що договірні відносини між банком і відповідачем виникли 20.09.2018 року.Тому суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн (3 028, 00 грн Х 30 = 90 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1, ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 40 220,31 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п.1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених ним обставин, а саме існування між сторонами кредитних відносин, погодження умов кредитування та, відповідно наявності заборгованості. Наданий розрахунок банку містить нарахування по тілу кредиту, по простроченому тілу кредиту, по відсотках та прострочених відсотках, але документів для перевірки правильності таких розрахунків не надано, а з наданого розрахунку неможливо встановити періоди виникнення, суми заборгованості, процентну ставку. Враховуючи наведене, суд виснував, що позивачем не надані докази наявності заборгованості та обгрунтований розрахунок такої заборгованості, яка б була для суду доведеною, як і встановити розмір кредитної заборгованості неможливо. Також , втришуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 20 серпня 2018 року з 21.06.2019 по 21.03.2025 відповідачем витрачено коштів з рахунку на загальну суму 52 485,50 грн, за цей же період сплачено коштів на загальну суму 68 331,75 грн, тобто сплачено на 15 846,50 грн більше, ніж витрачено. Отже станом на 08 квітня 2025 року тіло кредиту відповідачем було погашено в повному обсязі.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну назви АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», на підтвердження чого у справі міститься витяг з державного реєстру банків АТ «Сенс Банк» від 02 грудня 2022 року.

20 вересня 2018 року ОСОБА_1 подав до АТ «Альфа-Банк» оферту на укладення угоди про обслужування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с.57).

Відповідно до умов оферти ОСОБА_1 запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної лінії за наступними умовами для укладення угоди; тип кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; ліміт кредитної лінії 200 000 грн, процента ставка, % річних 26 %, тип кредиту «Альфа Connect», тип картки - MasterCard Debit World мета кредиту для особистих потреб. Тип ставки фіксована, також запропоновано щомісячно, в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору.

У розділі V Оферти відповідач зазначив, що всі відносини між ним та банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані угодою ОСОБА_1 пропонував врегулювати договором, діюча редакція договору розміщена за електронною адресою www.alfabank.com.ua.

У розділі VІ Оферти ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ.

20 вересня 2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 підписано акцепт публічної пропозиції на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб за вищезазначеними умовами (а.с.53,57).

Анкета-заява містить анкетні дані відповідача. У першій частині Анкети наявне прохання відповідача відкрити поточні рахунки в гривні/доларах США/євро на його ім`я згідно з чинним законодавством та відповідно до умов Договору.

Друга частина Анкети "Акцепт Публічної пропозиції АТ "АльфаБанк" на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (далі Публічна пропозиція)" у пункті 2.1. підпункту 2.1.1. містить текст про те, що підписанням цього акцепту ОСОБА_1 підтверджує акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між ним та АТ "Альфа-Банк" на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сайті Банку. Також, відповідно до п. 2.1.2. (а) підтвердив, що в день підписання цього Акцепту отримав примірник Договору та всіх додатків до нього.

20 вересня 2018 року ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 53 зворот).

Згідно паспорту споживчого кредиту мета кредиту споживчі цілі, максимальна сума кредиту 200 000 грн, процентна ставка, відсотків річних 26,00 %, тип картки MasterCard Debit World, строк внесення платежу до 24 числа кожного місяця, наступного за місяцем відкриття картки.

Відповідно до пунктів кредитного договору про надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631018133 від 20.09.2018 року, Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 22 серпня 2023 року станом на вказану дату в реєстрі значиться зареєстрованою юридична особа «СЕНС БАНК» з кодом (а.с.27-39).

Витяг з державного реєстру банків підтверджує, що 01 грудня 2022 року АТ «Альфа-Банк» змінив назву на АТ «Сенс Банк» (а.с.26).

Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 08.04.2025 року у відповідача існує заборгованість за кредитним договором № 631018133 від 20.09.2018 року, що становить 40 220,31 грн, з них: 26 185,54 грн прострочене тіло кредиту, 9 062,58 грн відсотки за користування кредитом, 4 695,52 грн тіло кредиту, 276,67 грн відсотки за прострочене тіло кредиту, яка до цього часу не погашена (а.с.58-62).

На підтвердження факту зарахування кредитних грошових коштів та користування відповідачем грошовими коштами за кредитним договором N 631018133 від 20.09.2018 року надано виписку по особовим рахункам ОСОБА_1 (а.с.40-49).

Відповідно до виписки АТ «Сенс Банк» по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 21.09.2018 по 17.03.2023 вбачається, що кінцевий залишок на рахунку мінус 31 157, 73 грн, кінцева заборгованість зі сплати комісійних, відсотків мінус 9 062, 58 грн, (а.с.40-49).

26.04.2025 року АТ «Сенс Банк» на адресу ОСОБА_1 , направило досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, а саме: погашення заборгованості у розмірі 40 472,91 грн (а.с.9-24,50).

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Згідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Відповідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).

Згідно зі ст. 641ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним зі видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. ст. 81 ЦПК України доказування н може грунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких встановлено дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заявляючи позовні вимоги, АТ «Сенс Банк» посилалося на те, що 20.08.2018 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії N 631018133 шляхом акцептування Банком пропозиції ОСОБА_1 на укладання вказаної угоди.

На підтвердження обставин укладення Кредитного договору позивач АТ «Сенс Банк» надав копію оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.08.2018 року, яка підписана Банком та ОСОБА_1 , паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості по кредиту, копію вимоги про усунення порушень з доказами її направлення відповідачу.

Також, до позовної заяви АТ «Сенс Банк» надало виписку по рахунку ОСОБА_1 за період із 21.09.2018 року по 17.03.2023 року, з якої вбачається надання відповідачу кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, факт користування ним карткою, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості.

При цьому, виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 у справі N 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі N 910/16143/18, від 25.05.2021 у справі N 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі N 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі N 298/825/15-ц).

Надана АТ «Сенс Банк» виписка з рахунку ОСОБА_1 відповідає наданому ним розрахунку заборгованості.

Також сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Отже, підписом, ОСОБА_1 підтвердив інформацію надану ним Банку як достовірну.

Підписавши матеріали кредитної справи відповідач підтвердив, що ним укладено кредитний договір та погоджено всі істотні умови кредитування, у зв`язку із чим, сторони зобов`язались виконувати їх належним чином.

Колегія суддів зауважує, що підписання відповідачем оферти, а Банком акцепту, Кредитний договір між сторонами не був би укладеним.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за договором кредиту № 631018133 від 20.09.2018 року станом на 08.04.2025 року становить 40 220,31 грн, з них: 26 185,54 грн прострочене тіло кредиту, 9 062,58 грн відсотки за користування кредитом, 4 695,52 грн тіло кредиту, 276,67 грн відсотки за прострочене тіло кредиту (а.с. 58-62).

У розрахунку наведено відсоткову ставку, розмір кредиту, період нарахування відсотків, дата щомісячного платежу, щомісячну структуру заборгованості з розподілом на тіло кредиту та відсотки за користування кредитом. Під час формування розрахунку заборгованості всі нарахування проведено відповідно до встановлено процентної ставки 26% річних. Банком нараховані відсотки, які не перевищують узгоджену між сторонами відсоткову ставку у розмірі 26%.

Отже вказаний розмір заборгованості відповідає вимогам закону та умовам договору.

В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували надані позивачем розрахунки заборгованості та виписку з рахунку відповідача.

Підписавши матеріали кредитної справи відповідач підтвердив, що ним укладено кредитний договір та погоджено всі істотні умови кредитування, у зв`язку із чим, сторони зобов`язались виконувати їх належним чином.

Також, колегія суддів констатує, що на момент укладання спірного кредитного договору ОСОБА_1 не звертався до Банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим висловивши згоду з усіма його умовами та не подавав до банку звернень щодо роз`яснення його умов.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається та підтверджується належними доказами те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, у результаті чого утворилась заборгованість у розмірі пред`явленої до стягнення суми.

При цьому, на неправильність наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним Договором відповідач не посилався, власного контррозрахунку заборгованості до суду не надав, як і не довів відсутності у нього заборгованості перед банком.

З урахуванням конкретних обставин даної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем доведено розмір існуючої заборгованості за кредитом, оскільки в ході розгляду справи було встановлено обставини погодження між сторонами всіх істотних умов кредитного договору.

Отже, вимоги позову є обґрутованими та підлягають задоволенню.

Натомість, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не ґрунтується на вимогах закону та спростовується наявними у справі матеріалами.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк» та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором N 631018133 від 20.08.2018 року станом на 08 квітня 2025 року в розмірі 40 220,31 грн, з них: 26 185,54 грн прострочене тіло кредиту, 9 062,58 грн відсотки за користування кредитом, 4 695,52 грн тіло кредиту, 276,67 грн відсотки за прострочене тіло кредиту.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову АТ «Сенс Банк» в повному обсязі.

Аргументи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, тому підлягають перерозподілу судові витрати, понесені сторонами по справі.

Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовною заявою АТ «Сенс Банк» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується меморіальним ордером №901074 від 20 травня 2025 року (а.с.8).

При зверненні до суду з апеляційною скаргою АТ «Сенс Банк» сплатило судовий збір у розмірі 3633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №954755 від 06 жовтня 2025 року.

Оскільки у справі, що розглядається, позов задоволено в повному обсязі, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ « Сенс Банк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн (2422,40х150%), а всього у розмірі 6056 грн (2422,40+3633,60).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369,374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк», задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 100) заборгованість за кредитним договором N631018133 у розмірі 40 220,31 гривень, з яких: 26 185, 54 грн прострочене тіло кредиту, 9 062, 58 грн відсотки за користування кредитом, 4 695,52 грн тіло кредиту, 276, 67 грн відсотки за прострочене тіло кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6056 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 01 грудня 2025 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С. Кочеткова І.В. Трофимова Д.А.