ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8957/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецька О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача - адвоката Зінченка О.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 10.03.2001 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сквирського районного суду Київської області від 03.12.2024 р. було розірвано. За час шлюбу сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки сторони не дійшли згоди щодо поділу вказаної квартири, як спільної сумісної власності подружжя, позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2025 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

04.08.2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому не заперечував щодо задоволення позову.

Ухвалою суду від 03.09.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

10.11.2025 року від відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Вказав, що заперечує щодо стягнення з нього судових витрат.

В судовому засіданні, призначеному на 13.11.2025 року, представник позивача підтримав позовні вимоги.

В судовому засіданні, призначеному на 13.11.2025 року, відповідач визнав позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Заперечував проти стягнення з нього судових витрат.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 10.03.2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сквирського районного суду Київської області від 03.12.2024 р., було розірвано (а.с.7-9)

За час шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 79,00 кв.м., загальною площею 125,40 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності від 09.02.2011 р., виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 17.01.2011 р. №39-С/КІ., відповідно до якого власником квартири є ОСОБА_1 (а.с.17).

Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 141, 247, 258 - 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 72 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 7 570 грн. 00 коп.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_2 з державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 7 570 грн. 00 коп., який сплачено згідно з квитанцією № 6446-0105-6530-9886 від 10.06.2025 р. (на загальну суму 15 140 грн.)

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

відповідач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.11.2025 року.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА