УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

Справа № 495/9216/25

Номер провадження 2/495/4659/2025

03 грудня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Галюров Максим Юрійович, про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Кашульський» про стягнення заборгованості за договором позики, пені та 3 % річних,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Галюров Максим Юрійович, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Кашульський» про стягнення заборгованості за договором позики, пені та 3 % річних, у якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Кашульський» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 07.05.2025 в загальній сумі 115 440,65 дол. США 65 центів, яка складається з: основного боргу в розмірі 106 290,00 дол. США; 3 % річних - 779,61 дол. США 61 цент; пеня у розмірі подвійної ставки НБУ за весь період заборгованості - 8 371,04 дол. США 04 цента, визначеній в національній валюті в гривнях за офіційним курсом Національного банку України на дату здійснення платежу на виконання судового рішення

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Галюров Максим Юрійович, разом з позовом подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а також на грошові кошти, що знаходяться та обліковуються на банківських рахунках ОСОБА_2 у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах незалежно від їх виду та призначення, в межах суми позову 115 440,65 дол. США та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить Фермерському господарству «Кашульський», а також на грошові кошти, що знаходяться та обліковуються на банківських рахунках Фермерського господарства «Кашульський» у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах незалежно від їх виду та призначення, в межах суми позову 115 440,65 дол. США.

Свою заяву обґрунтовує тим, що предметом позову є стягнення солідарно з ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Кашульський» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 07.05.2025 в загальній сумі 115 440,65 дол. США 65 центів, яка складається з: основного боргу в розмірі - 106 290,00 дол. США; 3 % річних - 779,61 (сімсот сімдесят дев?ять) дол. США 61 цент; пеня у розмірі подвійної ставки НБУ за весь період заборгованості - 8 371,04 дол. США 04 цента, визначеній в національній валюті в гривні, за офіційним курсом Національного банку України, на дату здійснення платежу на виконання судового рішення.

Позовна заява обґрунтована тим, що боржник ОСОБА_3 та поручитель Фермерське господарство «Кашульський» не тільки не виконують взяті на себе зобов`язання за договором позики, а й вчиняють дії, які можуть ускладнити та унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Виходячи з обставин, що описані в позовній заяві, після спливу строку повернення грошових коштів, встановленого умовами договору позики, ОСОБА_2 зобов`язаний був повернути ОСОБА_1 грошові кошти, однак жодних дій для повернення позивачу грошових коштів відповідачем не було вчинено.

Така поведінка відповідача вказує на умисне безпідставне затягування оплати, яка, можливо, спричинена намаганнями вивести активи відповідача з метою невиконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вказане свідчить про недобросовісність поведінки відповідача та його намагання уникнути у будь-який спосіб виконання передбачених Договором позики грошових зобов`язань та унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позовної заяви.

Крім того, з метою забезпечення своєчасного виконання зобов`язань по Договору поруки, 20.05.2025 між ОСОБА_1 (надалі - Кредитор) та Фермерським господарством «Кашульський» (надалі - Поручитель) було укладено Договір поруки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Назаровою О.С., зареєстрований в реєстрі за № 399 (надалі - Договір поруки).

Згідно пп. 2.1. п.2. Договору поруки, забезпечене зобов`язання Боржника Поручитель повинен виконати на протязі 5-ти (п`яти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Кредитора.

02.11.2025 ОСОБА_1 було направлено ФГ «Кашульський» вимогу про усунення порушень основного зобов`язання від 29.10.2025, що підтверджується фіскальним чеком, поштовою накладною та описом вкладення до цінного листа № 713.

04.11.2025 поручитель отримав вищевказану вимогу, однак жодним чином не відреагував на неї, наявну перед ОСОБА_1 заборгованість не погасив.

Також, 20.05.2025 між ОСОБА_1 (надалі - «Заставодержатель») та Фермерським господарством «Кашульський» (надалі - «Заставодавець, Майновий поручитель»), в особі голови ОСОБА_2 було укладено договір застави майбутнього врожаю, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Назаровою О.С., зареєстрований в реєстрі за № 398 (надалі - Договір застави).

Того ж дня, на підставі вищевказаного Договору застави, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Назаровою О.С. було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про обтяження, а саме тип обтяження: застава рухомого майна застава майбутнього врожаю сільськогосподарських культур, об`єкт обтяження: майбутній врожай 2025 року ріпака та пшениці вирощених на земельних ділянках: :01:001:0640, :01:001:0081, :01:001:0490, :01:001:0489, :01:001:0500, :01:001:0009, :01:001:0008, :01:001:0010, :01:001:0012, :01:001:2466, :01:001:0011, :01:001:0070, :01:001:0914, :01:001:0014, :01:001:0439, :01:001:0439, :01:001:0411 загальною площею 100,0246 гектарів, що підтверджується витягом № 97341824 від 20.05.2025.

Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань, ФГ «Кашульський» зібравши з вищевказаних земельних ділянок Предмет застави (врожай 2025 року), не повідомив Кредитора про наявність такого врожаю та приховав предмет застави від ОСОБА_1 .

У подальшому після спливу строку виконання зобов`язань за договором позики, а саме 01.09.2025, поручителем ФГ «Кашульський» 01.10.2025 було укладено угоди про розірвання договорів оренди наступних земельних ділянок, зокрема: земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0640, що підтверджується інформаційною довідкою № 453089096 від 21.11.2025; земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0081, що підтверджується інформаційною довідкою № 453090862 від 21.11.2025; земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0489, що підтверджується інформаційною довідкою № 453092359 від 21.11.2025; земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0500, що підтверджується інформаційною довідкою № 453092459 від 21.11.2025; земельної ділянки за кадастровим номером № :01:001:0009, що підтверджується інформаційною довідкою № 453092897 від 21.11.2025; земельної ділянки за кадастровим номером № :01:001:0008, що підтверджується інформаційною довідкою № 453093029 від 21.11.2025; земельної ділянки за кадастровим номером № :01:001:0012, підтверджується інформаційною довідкою № 453093557 від 21.11.2025; земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0070, підтверджується інформаційною довідкою № 453093699 від 21.11.2025; земельної ділянки за кадастровим номером № :01:001:0010, підтверджується інформаційною довідкою № 453094353 від 21.11.2025; земельної ділянки за кадастровим номером № :01:001:0011, що підтверджується інформаційною довідкою № 453094456 від 21.11.2025; земельної ділянки за кадастровим номером № :01:001:0914, що підтверджується інформаційною довідкою № 453117196 від 21.11.2025; земельної ділянки за кадастровим номером № :01:001:0014, що підтверджується інформаційною довідкою № 453118247 від 21.11.2025; земельної ділянки за кадастровим номером № :01:001:0439, що підтверджується інформаційною довідкою № 45311346 від 21.11.2025.

Станом на теперішній час, вищевказані земельні ділянки перебувають в оренді Фермерського господарства «ЛунаГолд» головою та власником якого є дружина відповідача - ОСОБА_4 .

При цьому, відповідно до п. 9 Договору позики, отримання позики за цим Договором вчиняється за письмовою згодою дружини Позичальника - ОСОБА_4 , які викладено у заяві, справжність підпису на якій засвідчена ОСОБА_5 , державним нотаріусом Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області 07.05.2025 за реєстровим № 942, що призначена для зберігання у справах Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори.

З вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_2 та ФГ «Кашульський» вчиняються дій, які спрямовані на ухилення останніми взятих на себе зобов`язань по Договору позики та Договору поруки.

З інформації, наявної на офіційному сайті «Судова влада України» вбачається, що позивач не є єдиним кредитором відповідача.

ОСОБА_2 є відповідачем у судовій справі № 495/2162/21 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 15 980 дол. США. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.01.2024, зокрема з ОСОБА_2 було стягнуто грошові кошти у розмірі 15 980 дол. Постановою Одеського апеляційного суду від 03.07.2025 вищевказане рішення було залишено без змін.

Крім того, згідно з інформацією, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження, станом на 28.11.2025 відповідач виступає боржником по виконавчому провадженню: 79076059.

За вказаним виконавчим провадженням ОСОБА_6 включено до Єдиного реєстру боржників.

Таким чином, наявність інших судових справ майнового характеру, де зокрема, ОСОБА_2 є відповідачем, та відкритого виконавчого провадження, де ОСОБА_2 є боржником, може істотно ускладнити виконання судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних ОСОБА_1 .

Як зазначено вище, предметом спору є вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів в сумі 115 440,65 дол. США 65 центів.

Позивач вважає необхідним, з метою забезпечення заявлених позовних вимог, просити суд накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, а також на грошові кошти, що знаходяться та обліковуються на банківських рахунках, що відкриті на ім`я відповідачів в межах суми позову 115 440,65 дол. США. Саме такий захід забезпечення позову, на думку позивача, буде співмірним та адекватним заявленим позовним вимогам і не порушить балансу інтересів сторін.

За умови неможливості встановити достатності чи недостатності грошових коштів, що належать відповідачам і знаходяться на всіх їх рахунках у всіх банківських установах, для задоволення вимог про стягнення коштів у розмірі 115 440,65 дол. США, доцільно накласти арешт на майно відповідачів саме у межах суми, яка достатня для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Фактично сума заборгованості - 115 440,65 дол. США вже мала бути сплачена відповідачами на користь позивача і забезпечення позову у вигляді арешту вказаної суми на рахунках відповідачів не призведе і не може призвести до негативних наслідків для ОСОБА_2 та ФГ «Кашульський», так як відповідачі, мали забезпечити наявність цих коштів на власних рахунках для оплати на користь позивача. У разі забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які перебувають на рахунку відповідачів в межах суми ціни позову, вказані кошти гарантовано будуть знаходитися на рахунках відповідачів, що не зашкодить відповідачам і гарантує реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовної заяви. При цьому сумою коштів, яка перевищує ціну позову відповідачі зможуть розпоряджатися.

Позивачу достеменно невідомо, чи утримують відповідачі вказані суми грошових коштів на своїх рахунках, у зв`язку з чим доцільним також буде накладення арешту на майно відповідачів в межах ціни позову.

Таким чином, обґрунтованими, співмірними та справедливими в даному випадку є заходи забезпечення позову щодо накладення арешту в межах суми позову 115 440,65 дол. США на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках відповідачів та на майно (в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів).

Враховуючи вищенаведене, накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно відповідачів забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідачам ФГ «Кашульський», а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами відповідачам задля запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

На підставі викладеного заяву про забезпечення позову просить задовольнити.

Суддя, вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підстави вимог своєї заяви, вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України, визначено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 3, 4, 6, ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, № 9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову має запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, всупереч вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, позивачем не зазначено про існування об`єктивних та беззаперечних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 20 Постанови пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачам і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями частини першої статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведеного випливає, що відомості про те, на які саме розрахункові рахунки позивач просить накласти арешт, в яких саме фінансових установах знаходяться грошові кошти, в якій сумі та в якій валюті перебувають грошові кошти відповідачів є необхідними для забезпечення позову.

Проте як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, заявником не зазначено якими рахунками володіють відповідачі, банківські реквізити, статус цих рахунків, для уникнення накладення арешту на заробітну плату, пенсію, тощо. Відповідних клопотань про витребування вказаної інформації щодо банківських реквізитів, статусів цих рахунків до суду не було подано.

Відсутність відомостей про рахунки та вклади відповідачів не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особи відповідачів, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачу, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення вимог вказаної заяви.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, встановлено, що позивач обґрунтовує свою заяву про забезпечення позову тим, що відповідачі мають намір уникнути відповідальності.

Проте суд не може погодитись з доводами позивача.

Позивачем не підтверджено доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 та накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить Фермерському господарству «Кашульський» - призведе до утруднення чи неможливості виконання можливого майбутнього рішення суду у даній справі; заходи забезпечення позову, запропоновані позивачем не є співмірними із заявленими позовними вимогами та можуть порушувати право відповідачів, як власника майна, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви в цій справі. А тому, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно відповідачів слід відмовити.

Крім того, накладення арешту на майно передбачає неможливість його використання за призначенням, а накладення арешту на нерухоме майно може призвести до порушення права відповідача на користування власністю, що є недопустимим.

Суд зазначає, що за положеннями частини 1 статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведеного випливає, що відомості про те, на яке саме майно позивач просить накласти арешт, де це майно знаходиться, є необхідними для забезпечення позову.

Проте, такі відомості позивачем суду не надані, відповідних клопотань про їх витребування до суду також не надходило.

Враховуючи вищенаведене, вимога арешту всього майна відповідачів є очевидно неспівмірною з суттю позовних вимог позивача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 дійшла висновку, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

За матеріалами заяви вбачається, що заявником не наведено обґрунтованих підстав того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання ймовірного рішення суду про задоволення вимог позову про стягнення грошових коштів. В той же час, невиконання відповідачем зобов`язань не є самостійною підставою для накладення арешту на його нерухоме майно в порядку вжиття заходів забезпечення позову.

Прийняття рішення про задоволення або відмову у забезпечення позову залежить від думки суду, оскільки більшість аргументів, які пов`язані із застосуванням забезпечення позову, мають оціночний характер. Зважаючи на це позивач повинен довести усі обставини та надати докази того, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову рішення суду не можливо буде виконати.

Крім того, у поданій заяві відсутнє обґрунтування співмірності заявленого способу забезпечення позову із заявленими вимогами позовної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Галюров Максим Юрійович, про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Кашульський» про стягнення заборгованості за договором позики, пені та 3 % річних - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Юлія ШЕВЧУК