Справа № 523/7864/25
Провадження №2/523/4340/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"18" листопада 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

за участю секретаря Дзюби Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №21 в м.Одесі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

І. СУТЬ СПРАВИ

І.1 30.04.2025 року через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (надалі ТОВ «ФК «ЕЙС») про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якої 06.06.2024 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" (далі Кредитодавець та/або ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС") та ОСОБА_1 (далі позичальник та/або відповідач) укладено кредитний договір № 142712 (далі Договір) у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Сторонами погоджено всі істотні умови договору щодо суми - 18750,00 грн, комісія за надання кредиту 3750 грн., на строк-126 днів (з 06.06.2024р. по 10.10.2024р.), зі сплатою 300% за користування коштами, у випадкуне виконання зобовязань, до тпозичальниа застосовується стандартний тариф комісії за управління та обслуговування кредиту 100, 00 грн. ТОВ ФК «КРЕДІПЛЮС» ініціювало переказ коштів на карткум №5169-15ХХ-ХХХХ-9334. Однак всупереч умовам укладеного договору відповідач не належним чином виконував свої зобовязання, внаслідок чого виникла заборгованість в розмір 24902,29 грн, з яких: 16012,69 грн заборгованість за кредитом, 8189, 60 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам, 700,00 грн комісія.

І.2 10.10.2024 було укладено договір факторингу №10102024, відповідно до якого ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" відступило на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 142712 від 06.06.2024р.. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЙС» наділено правом вимоги до Відповідача за кредитним договором № 142712 від 06.06.2024р. на загальну суму 24902,29 грн.

І.3 Відповідач не виконував свого зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. Отже позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 24902,29,00 грн та також судовий збір: 2422,42 грн. та витрати на професійну правничу допомогу: 7000,00 грн.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

ІІ.1. 28.05.2025р. ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі, яку призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням/викликом сторін.

ІІ.2. Представник позивача до суду не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити зай ого відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

ІІ.3. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно з вимогами ст.ст.128,130,131 ЦПК України шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та судової повістки у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця її проживання, який повернутий до суду із зазначенням причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою", причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи у його відсутність, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві.

ІІ.3. У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

ІІ.4. Враховуючи ненадходженням від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

ІІ.5. Фіксування судовогопроцесу за допомогою звукозаписувальноготехнічного засобуне здійснювалось через неявку в судове засіданнявсіх учасників справи, що узгоджується з положеннями частини другої статті 247 ЦПК України.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

ІІІ.1 06.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС" (далі Кредитодавець та/або ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 142712 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 0c31cd8f, який було направлено позичальнику 10.11.2023 року о 17:07:37 на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів : Одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 06.06.2024 року о 14:51:01 год, після чого відповідач натиснув кнопку «Відправити/Підписати», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

ІІІ.2 Відповідно п. 2.1. Договору, Кредитодавець надає Позичальнику в кредит грошові кошти в сумі (загальному розмірі) 18750.00 грн на споживчі потреби не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: 9857,35 грн для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №136694 від 10.04.2024р., укладеним з кредитодавцем; 5145,65 грн на рахунок/картку позичальника № НОМЕР_2 , 3-50,00 грн на погашення заборгованості позичальник за комісією, арахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Згідно п.2.6 індивдуальної частини строк кредитування -126 днів, а саме з 06.06.2024р. по 10.10.2024р. Позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти Кредитодавцю, відповідно до умов, зазначених у п.2.3 індивідуальної частини договору. Надання Позичальнику кредитних коштів шляхом перерахування їх з поточного рахунку Кредитодавця здійснювалося у порядку передбаченому п.п. 2.1.1. Договору. Пунктом 3.1.2. Договору та п.2.3 індивідуальної частини передбачено тип -фіксован, розмір процентної ставки за користування кредитом-300% річних, загальні витрати за кредитом - 16126,23 грн, рееальна річна процентна ставка- 7001,6% річних. Крім того, договором передбачено комісія за управління та обслуговування кредиту за стандартним тарифом в розмірі 100,00 грн., що нараховується за кожний період користування кредитом між датам здійснення чергового платежу згідно графіків платежів та підлягає сплаті позичальником у кожну дату чергового платжу, визначену графіком платежів, якщо позичальник не виконав/ не своєчасно виконав зобовязання у попередню дату здійснення чергового платежу.

ІІІ.3. Кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Згідно з умовами Договору Позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Договором.

ІІІ.4. 10.10.2024 було укладено договір №10102024, відповідно до якого ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" відступило на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, Відповідно до вищезгаданого договору Клієнт відступив Фактору Права Вимоги за укладеним кредитним договором згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги.

ІІІ.5. Відповідно до Реєстру прав вимоги за Договором факторингу № 10102024 від 10.10.2024 від ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 142712 від 06.06.2024р. на загальну суму 24902,29 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру №3 до Договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024р.

ІІІ.6. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за кредитним договором № 142712 від 06.06.2024р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день укладення договору факторингу відповідно до розрахунку заборгованості, становить 24902,29 грн, з яких: 16012,69 грн заборгованість за кредитом, 8189, 60 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам, 700,00 грн заборгованість по комісіям.

ІІІ.7. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 10.10.2024р. Позивачем не здійснювалося нарахування жодних відсотків та штрафних санкцій.Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором № 142712 від 06.06.2024р.. в розмірі 24902,29 грн

IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пункту 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).

Статтями 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування підвідступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб),а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги дотретьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З боку відповідача суду не наданого жодного належного та допустимого доказу на спростовування доводів, викладених представником позивача.

КонституцієюУкраїни передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом."

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданих позивачем в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

V.1. З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2024 ОСОБА_1 як позичальник та ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС"уклали кредитний договір № 142712 від 06.06.2024р., в результаті чого відповідач отримав кредит у розмірі 18750,00 грн, ставка 300 % - впродовж строку кредиту 126 днів, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС» .

V.2. Зі змісту договору про споживчий кредит № 142712 від 06.06.2024р.(індивідуальна частина), паспорту споживчого кредиту та інформації щодо порядку (процедури) слідує, що відповідач ОСОБА_1 ознайомлений з зазначеними документами, що включає основні умови кредитування та електронним підписом надав згоду з його умовами, у зв`язку з чим суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.

V.3. Враховуючи, що відповідач отримав обумовлений договором від 06.06.2024р. грошові кошти, шляхом перерахування суми позики на банківську картку, вказану позичальником, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за договором споживчого кредиту не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» суми тіла кредиту в розмірі 16012,69грн.

V.4. У поданому позові ТОВ «ФК «ЕЙС» також просило стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, яка на дату відступлення права вимоги позивачеві становила 8189,60 грн. Та заборгованість за комісіями в розмірі 700,00 грн.

V.8. Досліджений судом розрахунок заборгованості ТОВ «ФК «ЕЙС» свідчить про те, що нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору та в обумовленому сторонами розмірі відсотків.

V.9. Виходячи з викладеного, з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС`підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 142712 від 06.06.2024р. у розмірі 24902,29 грн.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

VІ.1. У позовній заяві зазначено про понесення позивачем судових витрат, які поніс позивач у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи, що складає 2422,40 грн., - розмір сплати позивачем судового збору за подання даного позову та 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

VІ.2. Як видно з матеріалів справи, позовна заява була підготовлена представником адвокатського бюро «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ»» - адвокатом Поялковим О.В., який діяв на підставі договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025р. та додаткової угоди №30 до нього від 04.02. 2025 року.

Так, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень, що підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг за Договором про надання правничової допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025р та додатковою угодою №30 до нього.

VІ.3. За правилами частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

VІ.4. Системний аналіз норм статей 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

VІ.5. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

VІ.6. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

VІ.7. Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, враховуючи відсутність заперечень з боку відповаідача щодо їх розміру, суд дійшов висновку наявність підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 280, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054ЦКУкраїни, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005) заборгованість за кредитним договором № 142712 від 06.06.2024р. у розмірі 24902 (тдвадцять чотири тисячі девятсот дві) гривні 29 коп, яка складається з: 16012,89 грн-заборгованість за тілом кредиту, 8189,60 грн-заборгованість за відсотками, 700,00 грн заборгованість за комісіями, а також стягнути судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.К.Кисельов

Повне рішення суду складено 24.11.2025р.