Провадження № 2/127/5102/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючої судді Жмудя О.О., при секретарі судового засідання Чех А.А.

представника відповідача Бершадської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Левченка Артема Олександровича звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є держателем платіжних карток Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» НОМЕР_1 (гривні, кредитна) та НОМЕР_2 (гривні, пенсійна).

У період часу з 21 год 44 хв. до 21 год 45 хв. 15 квітня 2024 року невідомі особи своїми шахрайськими діями заволоділи доступом до додатку «Ощад24» та заволоділи грошовими коштами, які були відкриті на карткових рахунках, відкритих у банку на ім`я ОСОБА_1 , шляхом збільшення кредитного ліміту з подальшим перерахування грошових коштів у розмірі 57670 грн (з карти № НОМЕР_1 - 11 800 грн, з карти № НОМЕР_2 -27 000 грн (комісія 275 грн), 18 600 грн (комісія 191 грн), 270 грн (комісія 7,7 грн) на картковий рахунок третьої особи. Вказані обставини АТ «Ощадбанк» не спростовує. За фактом заволодіння грошовими коштами 16.04.2024 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Ощадбанк» із вимогою про проведення службового розслідування та відновлення залишку коштів у розмірі 58 163,70 грн, які були на карткових рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 відкритих в «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 11 червня 2024 року позивач отримала лист АТ «Ощадбанк» від 30.05.2024 року вих №22/4-02/4355/2024/С про відмову у відновленні залишку коштів на карткових рахунках, що були списані 15 квітня 2024 року, з посиланням на те, що переказ коштів можливо здійснити лише за допомогою використання її фінансового телефону та іншої особистої інформації. Рекомендовано звернутися до правоохоронних органів.

Згідно з повідомленням Управління протидії кіберзлочинам у Вінницькій області РУП від 16.04.2024 ОСОБА_1 повідомлено про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000687 за її заявою від 16.04.2024. Попередня кваліфікація кримінального правопорушення - ст. 190 КК України.

25.04.2024 відомості про те, що невстановлена особа з використанням електрично-обчислювальної техніки, шахрайським шляхом заволоділа з банківської карти ОСОБА_1 грошовими коштами у розмірі 58143,70 грн, внесені до ЄРДР за №0000687 за попередньою кваліфікацією ст. 190 КК України.

АТ «Ощадбанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла третім особам у доступі до її карткового рахунку, акаунту чи мобільного додатку, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 15.04.2024 щодо перерахування з її карткового рахунку грошових коштів.

Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-КОДУ або іншої інформації яка дає змогу ініціювати платіжні операції, АТ «Ощадбанк» дійшов помилкового висновку про вину ОСОБА_1 як підставу цивільно-правової відповідальності. Висновки відповідача про те, що операції щодо зняття з платіжної картки ОСОБА_1 спірної суми супроводжувалися правильним вводом ПІН-коду вказаної картки, а умовами договору банківського обслуговування передбачено обов`язок позивача щодо нерозголошення даного ПІН-коду, що виключає можливість задоволення вимоги про повернення банком спірної суми коштів на користь позивача, є помилковими, оскільки такі висновки відповідача не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Позивач як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткою рахунків ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів.

На підставі вищевикладеного, представник позивача просить стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 58 163,70 грн, з них: 57 670,00 грн - кошти списані з карти, 473,70 грн - комісія банка за списання коштів, 20 грн - розблокування карти, а також усі понесені витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2024 задоволено клопотання представника відповідача про слухання цивільної справи в режимі відеоконференції.

20.01.2025 представник відповідача ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі та заперечує проти заявлених позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на наступні обставини. Банком виконано оскаржувані позивачем операції з дотриманням вимог договору та чинного законодавства України. Клієнт персонально відповідає за зберігання і не розголошення третім особам авторизаційних та ідентифікаційних даних при роботі ДБО, компрометацію ідентифікаційних даних за допомогою вірусів і програмшпигунів на персональному програмному забезпеченні Клієнта. Банк не несе відповідальності за операції з Картковим рахунком Клієнта при розголошенні третім особам авторизаційних та ідентифікаційних даних, відсутності сертифікованого антивірусного забезпечення. Оскаржувані операції здійснено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів картки, випущеної на ім`я позивачки. Позивач звернулась до банку 16.04.2024 для блокування карти вже після завершення оскаржуваних операції. Карту клієнта було заблоковано 16.04.2024. Отже, виходячи з умов договору та вказаних АТ «Ощадбанк» не може нести відповідальність за вчинення операцій, які відбулись до моменту повідомлення Позивачем Банку. Згідно з зазначеними умовами Договору та чинного законодавства України Клієнт відповідає за всі операції з платіжною карткою, якщо сторонній особі передано картку або персональні дані, які дозволяють з їх допомогою ініціювати та/або санкціонувати платіжну операцію. Відповідно до пп. 1 п. 2.1 ДКБО антентифікація - для цілей використання Системи ДБО/ЧАТ-БОТУ - Процедура перевірки Банком відповідності Клієнта засобами Системи ДБО/ЧАТ-БОТУ, яка проводиться з метою надання Клієнту доступу до Системи ДБО/до використання Чат-боту. Таким чином, для реєстрації (перереєстрації), входу в систему «Ощад 24/7» на мобільному пристрої необхідні доступ до фінансового номеру, номер картки та РIN-код до неї, що в свою чергу є автенфікацією платіжного засобу і його держателя, а тому відповідальність за такі операції повинен нести власник рахунку - Позивачка. У банку були всі підстави виконати розпорядження власника рахунку про переказ коштів, який був належним чином автентифікований як держатель платіжного засобу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження невиконання Банком своїх зобов`язань за Договором та/або порушення Банком вимог чинного законодавства України. Позивачка не надала доказів, які б підтверджували, що списання коштів з її рахунку відбулось внаслідок неправомірних дій/бездіяльності Банку та/або його працівників. Отже, оскаржувані операції з переказу коштів здійснені коректно з використанням всіх необхідних реквізитів, відомих виключно Позивачці, при успішній реєстрації/вході до системи дистанційного обслуговування Mobile banking «Ощад 24/7», відсутності докази неправомірних дій/бездіяльності Банку, вини Банку, а отже відповідальність за проведені операції несе сама Позивачка.

Позивачка, як потерпіла в кримінальному провадженні, має право звернутись до винних осіб з відповідним позовом про відшкодування заподіяної їй шкоди. Крім того, оскільки грошові кошти за оскаржуваними операціями перераховано на картку № НОМЕР_3 , емітовану АТ «Райффайзен Банк», то у позивачки відповідно до ст. 1212 ЦК України, наявні правові підстави для повернення майна (грошових коштів) від особи, яка його набула за рахунок позивача (потерпілого). Таким чином, отримувач коштів повинен бути залучений до участі у даній справі як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

АТ «Ощадбанк» заперечує проти компенсації витрати на правничу допомогу, оскільки не надано належних доказів які б підтверджували обсяг наданих робіт. Також вартість правничої допомоги є неспівмірною складності справи, що суперечить принципу розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Крім того за відсутності підстав для задоволення позовних вимог, відсутні підстави для покладення на відповідача судових витрат.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2025 витребувано у АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» інформацію щодо переказів, здійснених 15.04.2024 з карткових рахунків ОСОБА_1 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 на картку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_7 ), емітовану Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», із зазначенням власника такого рахунку та його ідентифікаційних даних (ПІБ, рік народження, РНОКПП, адреса реєстрації тощо). Витребувати у Приватного акціонерного товариства «Київстар», інформацію вхідних та вихідних телефонних дзвінків та текстових повідомлень (в тому числі змісту таких повідомлень) на номер НОМЕР_6 за 15.04.2024, 16.04.2024.

15.05.2025 представник відповідача Бершадська І.М. подала клопотання про залучення третьої особи.

15.05.2025 протокольно (без винесення окремого процесуального документу) відмовлено задоволенні клопотання представника відповідача про залучення третьої особи.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні, яке відбулось 12.11.2025, представник позивача адвокат Левченко А.О. підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача АТ «Ощадбанк» Бершадська І.М. в задоволенні позовних вимог просила відмовити, з підстав наведених у відзиві.

Допитана в якості свідка позивач по справі ОСОБА_1 підтвердила обставини, які викладені у позовній заяві.

На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 12.11.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 12 год 45 хв. 24.11.2025.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, 09.08.2010 ОСОБА_1 підписала заяву-анкету №1440 на відкриття рахунку фізичній особі та видачу платіжної картки у Вінницькому регіональному управлінні ВАТ «Ощадбанк».

Крім того, 09.07.2010 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , укладено Договір про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетовою схемою.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2, 2.1 Договору №8784 від 09.07.2010 Банк відкриває Клієнту картковий рахунок № НОМЕР_9 в гривнях для обліку коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України і правил МПС. Для користування картрахунком Банк оформляє і видає Клієнту платіжну картку на умовах цього договору. Банк відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ видає Клієнту БПК типу MaserCard Electronic платіжної системи MaserCard та персональний ідентифікаційний код.

Відповідно до п. 6.1.1 Договору №8784 від 09.07.2010 Клієнт зобов`язується неухильно дотримуватись умов цього договору та правил користування БПК. Держателі основної та додатковї БПК зобов`язані використовувати БПК особами відповідно до вимог законодавства України і умов цього договору, не допускати використання БПК особами, які не мають на це права або повноважень. Держателю основної та/або додатковї БПК забороняється передавати БПК для використання стороннім особам.

29.11.2022 Позивач підписала заяву на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту).

Відповідно до п. п. 3.1, 3.3 Заяви ця заява с двостороннім правочином Клієнта і Банку, невід`ємною частиною Договору і містить індивідуальну частину Договору в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг». Підписанням цієї Заяви Клієнт ініціює одержання (встановлення/збільшення) кредиту на споживчі потреби, погоджується з умовами користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору та підтверджує укладення між ним та Банком кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в цій Заяві та в кредитному договорі, у тому числі картковий рахунок, на який встановлюється кредит № НОМЕР_10 .

Банк відкрив на ім`я Позивачки поточний рахунок № НОМЕР_11 в гривні України та надав платіжну картку Позивачці. Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) є публічно доступним на інтернет-сторінці АТ «Ощадбанк» https:lkwwww.oschadbank.ualarhivi (витяг з ЛКБО додається до відзиву) Номер мобільного телефону, повідомлений Банку Клієнтом, який використовується Банком для ідентифікації Клієнта, надання сервісів через Контакт центр Банку та вважається фінансовим номером Клієнта є номер НОМЕР_6

Позивач ОСОБА_3 є держателем платіжних карток АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1.

Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_3 від 20/04/2024 в АТ «Державний ощадний банк України», 15.04.2024 о 21 год. 44 хв. відбулася транзакція по карті позивачки № НОМЕР_2 з перерахування грошових коштів у розмірі 27000,00 грн, деталі транзакції «переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING 0001», комісія 275,00 грн, 18600,00 грн, (комісія 191 грн), деталі транзакції «переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING 0001», 270,00 грн (комісія 7,7 грн), деталі транзакції «переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING 0001».

Також 15.04.2024 о 21 год. 45 хв. відбулася транзакція по карті позивача № НОМЕР_1 з перерахування грошових коштів у розмірі 11800,00 грн, деталі транзакції «переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING 0001».

Зі змісту талону-повідомлення єдиного обліку №75 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.04.2024 вбачається, що до УПК у Вінницькій області надійшла заява від гр. ОСОБА_1 про те, що 15.04.2024 приблизно о 21 год. 20 хв. перебуваючи за місцем приживання на її телефон зателефонувала невідома особа з номеру тел. НОМЕР_13 та повідомила, що був здійснений вхід в Ощад24, після дзвінка ОСОБА_1 заблокувала свої картки. 16.04.024 приблизно о 07 год 30 хв. ОСОБА_1 побачила в своєму телефоні смс з повідомленням про підвищення кредитного ліміту, та зайшовши в додаток ощад24, помітила перекази які вона особисто не здійснювала з належних їй банківський карток НОМЕР_1, 15.04.2024 о 21:45 на суму 11800 грн, та з НОМЕР_2, 15.04.2024 о 21:44 на суму 27000 грн (комісія 275 грн), о 21:44 на суму 18600,00 грн (комісія 191 грн), о 21:45 на суму 270 грн (комісія 7,7 грн) на невідому картку № НОМЕР_3 . Таким чином ОСОБА_1 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 58143,70 грн.

За фактом заволодіння грошовими коштами ОСОБА_3 , звернулась до Управління протидії кіберзлочинам у зв`язку з чим до ЄРДР внесено відомості за №0000687.

10.05.2024 ОСОБА_3 звернулась до АТ «Державний ощадний банк України» з заявою про відшкодування суми банківських операції - 58163,70 грн (з них: 57670,00 грн - кошти списані з карт, 473,70 грн - комісія банка за списання коштів, 20 грн - розблокування картки).

30.05.2024 АТ «Державний ощадний банк України» надіслало лист ОСОБА_1 №22/4-02/4355/2024/С, в якому зазначено, що у банка відсутні підстави щодо задоволення заяви про відшкодування суми банківських операцій. Крім того, за результатами проведеного аналізу в Банку відсутні підстави вважати про причетність працівників банку до здійснення вищенаведеної операції.

Відповідно до листа АТ «Райффайзен Банк» від 14.02.2025, банківська картка № НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_14 . З виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_15 (банківська картка № НОМЕР_3 ) за період 15.04.2024 вбачається, що здійснено переказ від ОСОБА_1 на загальну суму 57670,00 грн.

З листа ПрАТ «Київстар» від 19.03.2025 вбачається, що згідно з даними, наданими відповідальним структурним підрозділом Компанії, телефонний номер НОМЕР_6 у 2019 році був деактивований та станом на 15.04.2024 та 16.04.2024 номер ще не був активований і в мережі ПрАТ «Київстар» не обслуговувався. Відповідно, здійснення вихідних та отримання вхідних телефонних дзвінків та СМС-повідомлень номер телефону НОМЕР_6 протягом 15.04.2024 та 16.04.2024 комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» не зафіксовано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Згідно із частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно із ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Враховуючи споживчий характер правовідносин між банком і користувачем платіжних послуг, суд повинен виходити з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Подібні правові висновки щодо розподілу тягаря доказування у категорії справ щодо оспорювання правомірності здійснення платіжних операцій викладені у постанові Верховного Суду від 16.08.2023 у справі № 176/1445/22.

Згідно із ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пунктів 136, 139, 140, 146, 147 розділу VIІ Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164, користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень; емітент у разі невиконання ним обов`язку з інформування користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від виконання таких операцій. Обов`язок емітента щодо повідомлення користувача про виконані операції з використанням платіжного інструменту користувача є виконаним у разі: інформування емітентом користувача про кожну виконану операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем; відмови користувача від отримання повідомлень емітента про виконані операції з використанням платіжного інструменту користувача, про що зазначено в договорі з користувачем. Користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом. Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків.

Пунктом 6 частини 19 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу.

Згідно із частиною 12 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» електронний платіжний засіб, що використовується в платіжній системі, має відповідати вимогам щодо захисту інформації, передбаченим правилами платіжної системи, з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до пункту 2 частини 20 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач зобов`язаний зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права, не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Згідно з положеннями частини другої статті 614 ЦК України саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати це на клієнта банку, споживача послуг, що відповідає й вимогам Цивільно-процесуального кодексу України, які викладені вище.

Відповідно положень ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно пункту 6 статті 3 ЦК Украйни загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Аналіз вказаних нормативно-правових актів, які є спеціальними для спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.08.2023 у справі №176/1445/22, від 29.03.2024 у справі №456/4026/21, від 11.09.2024 у справі №753/12781/23, від 27.11.2024 у справі №190/2037/23, від 01.11.2024 у справі №332/6036/23.

Судом встановлено обставини, які підтверджені доказами та не заперечувались сторонами. Із виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 в АТ «Державний ощадний банк України», листа АТ «Райффайзен Банк» від 14.02.2025, 21 год 44 хв. до 21 год 45 хв. 15 квітня 2024 року невідомі особи своїми шахрайськими діями заволоділи доступом до додатку «Ощад24» та заволоділи грошовими коштами, які були відкриті на карткових рахунках, відкритих у банку на ім`я ОСОБА_1 , перерахувавши з рахунку позивача на картку іншого банку (АТ «Райффайзен Банк», картка отримувача № НОМЕР_3 , власник ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_14 ) грошові кошти в розмірі 57670,00 грн (комісія за проведення операцій 473,70 грн). Позивач ОСОБА_1 як користувач карткок своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням, і вона не повинна нести відповідальності за такі операції.

Посилання АТ «Державний ощадний банк України» на ту обставину, що відповідач своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі встановити перереєстрацію за стосунку, проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Відповідач не довів того, що ОСОБА_1 втрачала або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.07.2019 у справі №537/3312/16-ц (провадження №61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.»

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Таких доказів відповідачем не надано.

Виявивши безпідставне списання (переказ) коштів, позивач повідомила про цей факт Банк та звернулась до правоохоронних органів, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимов в повному обсязі.

Відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача не є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 133, 137, 258, 259, 263 265, 268, 273, 352, 354, 355, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 58163,70 грн, з них: 57670,00 грн - кошти списані з карти, 473,70 грн - комісія банка за списання коштів, 20,00 грн - розблокування карти.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_17 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: АТ «Державний ощадний банк України», , адреса: вул. Госпітальна, 12Г, м. Київ.

Повний текст рішення складено 24.11.2025.

Суддя О.О. Жмудь