Суддя Ритов Я. М.
Справа № 644/9576/25
Провадження № 2/644/5028/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд міста Харкова в складі:

Головуючого судді Ритова Я.М.,

за участю секретаря Швайка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

встановив:

Адвокат Зубенко Вікторія Василівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3 , звернулась до Індустріального районного суду міста Харкова з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдану моральну (немайнову) шкоду вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у розмірі 50 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02.04.2025 року, приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де між ним та раніше знайомою ОСОБА_3 на ґрунті раптово неприязних відносин виник словесний конфлікт. У ході вказаного конфлікту у ОСОБА_2 раптово виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій. Усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки за результатом своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_2 , стоячи праворуч від потерпілої ОСОБА_3 , наніс їй один удар кулаком лівої руки в ділянку обличчя, після чого потерпіла спробувала втекти від ОСОБА_2 . Однак, останній продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наздогнав ОСОБА_3 та стоячи ліворуч від потерпілої наніс їй ще один удар кулаком правової руки в ділянку обличчя. Своїми умисними діями ОСОБА_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи потерпілій ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді саден на голові, по ступеню тяжкості - тілесні ушкодження, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою, відповідно до п.п. 2.3.2. «Б»» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Індустріальним районним судом міста Харкова в кримінальній справі № 644/7235/25 постановлено вирок, яким засуджено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Вирок набрав законної сили 18.09.2025 року. Під час розгляду справи, відповідач повністю визнав свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся. Під час досудового слідства та судового розгляду цивільний позов не заявлений.

Неправомірними діями відповідача позивачу завдано немайнові втрати, які спричинені моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: негативні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення,недовіри людям, страх за своє життя та здоров`я. Внаслідок протиправних дій відповідача позивачем ОСОБА_3 понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які позивач могла б реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту своїх порушених прав. Позивач ОСОБА_3 пережила психоемоційний стрес, який супроводжувався почуттями страху, розгубленості, образи, обурення, зневірою в почуття, душевними стражданнями. Були порушені її життєві плани та звичайні життєві зв`язки: не могла проживати в своєму будинку, вимушена була жити з неповнолітньою донькою у своєї матері, тривалий час не могла оговтатись від почуття зради, тому що з ОСОБА_2 раніше проживали разом і мали довірливі відносини, які внаслідок його неправомірних дій зіпсувались, почуває себе ніяково, зрадженою, не позбулася відчуття загрози своєму життю, життю своїх близьких людей, сорому, постійно присутнє почуття недовіри людям. Розмір моральної шкоди позивач визначила 50 000 грн.

Ухвалою судді від 20 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали.

Відповідач, який перебуває під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, від ДУ «Харківський слідчий ізолятор надійшов акт від 18.11.2025 р. відповідно до якого, ОСОБА_2 відмовився надавати пояснення щодо предмету позову.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов до наступного.

Судом встановлено, що вироком Індустріального районного суду м. Харкова від 18.08.2025 року, який набув законної сили 18.09.2025 р., ОСОБА_2 засуджений за ст. 125 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. Потерпілою ОСОБА_3 цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.ст. 16, 1168 ЦК України).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст.21 Конституції України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, (надалі - Пленум ВСУ), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як визначається п. 3 Пленуму ВСУ моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Так, в наслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, у позивача довгий час був порушений звичний для неї устрій життя. Вона змушена була довгий час нервувати, оскільки в результаті злочинних дій відповідача зазнала моральних та фізичних страждань.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних та фізичних стражданнях.

Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного та фізичного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року).

З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей її емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідача та перенесених нею у зв`язку з цим страждань.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характеру психологічної травми, яку вона отримала у зв`язку із спричиненням їй легких тілесний ушкоджень.

Однак, суд критично відноситься до суми моральної шкоди, яку просить стягнути позивачка, тому вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 6, ч. 1, ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Враховуючи, що суд роглядає цивільний позов не в рамках кримінального провадження, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 3028 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст. 12,13,81,82, 89, 264,265,268,272, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Сягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3028 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Сторони:

позивач ОСОБА_4 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , рнокпп, номер та серія паспорта не відомо, АДРЕСА_4 .

Суддя Я.М. Ритов