Справа № 185/5360/25
Провадження № 2/185/5011/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в місті Павлограді Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року МТСБ України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, в якій просило суд стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 2 215,64 грн та інфляційні втрати у розмірі 6 707,11 грн, а також судові витрати по справі.

Позиція позивача

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2022 стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму виплаченого відшкодування у розмірі 38 731,19 грн. Постановою державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.02.2024 відкрито виконавче провадження № 74183715 щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь МТСБ України в порядку регресу суми виплаченого відшкодування у розмірі 38 731,19 грн. Постановою державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.06.2024 закінчено виконавче провадження № 74183715 щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь МТСБ України в порядку регресу суми виплаченого відшкодування у розмірі 38 731,19 грн, у зв`язку з фактичним виконанням. Відповідно до розрахунку, за період невиконання рішення суду, а саме, за період 23.08.2022 (дата набрання рішення законної сили) та до 17.06.2024 (дата виконання рішення суду), розмір відшкодування склав: 2 215, 64 грн - 3% річних; 6 707,11 грн - інфляційні втрати.

Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2025 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву.

У судове засідання представник позивача не з`явився, відповідно до позовної заяви, просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідач суду не надав.

Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2022 (цивільна справа № 185/10556/21) стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму виплаченого відшкодування у розмірі 38 731,19 грн, рішення набрало законної сили 23.08.2022, та виписаний виконавчий лист для примусового виконання рішення суду.

З рішення суду вбачається, що відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2021 року у справі № 185/2836/21 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Станом на дату вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чи за будь-яким іншим договором страхування. Тому, Моторним (транспортним) страховим бюро України, згідно з довідкою №1 від 21 травня 2021 року, визначено розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих на користь потерпілої особи у розмірі 38 731 грн 19 коп.

Постановою державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.02.2024 відкрито виконавче провадження № 74183715 щодо стягнення зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь МТСБ України в порядку регресу суми виплаченого відшкодування у розмірі 38 731,19 грн.

Постановою державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.06.2024 закінчено виконавче провадження № 74183715 щодо стягнення зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь МТСБ України в порядку регресу суми виплаченого відшкодування у розмірі 38 731,19 грн, у зв`язку з фактичним виконанням.

Як вбачається з позову, за період з 23.08.2022 (дата набрання рішення законної сили) та до 17.06.2024 (дата виконання рішення суду) позивач має право на 3% річних та інфляційні втрати у порядку статті 625 ЦК України.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, за період невиконання рішення суду, а саме, за період 23.08.2022 до 17.06.2024, розмір відшкодування склав: 2 215, 64 грн - 3% річних; 6 707,11 грн - інфляційні втрати.

Норми права, які застосував суд, та висновки

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20). У постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення. Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних та інфляція за весь час прострочення входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат стягувача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника.

Судом встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2022 (цивільна справа № 185/10556/21) стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму виплаченого відшкодування у розмірі 38 731,19 грн, яке фактично було виконано відповідно до постанови державного виконавця 17.06.2024.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення виплаченого відшкодування у розмірі 38 731,19 грн, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє стягувача права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення суду, яке набрало законної сили 23.08.2022, про стягнення в порядку регресу суми виплаченого відшкодування у розмірі 38 731,19 грн, зобов`язання не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час його прострочення.

Оскільки прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем зі сплати в порядку регресу суми виплаченого відшкодування у розмірі 38 731,19 грн мало місце та підтверджуються належними та допустимими доказами, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 2 215,64 грн та інфляційних втрат у розмірі 6 707,11 грн за період невиконання рішення суду з 23.08.2022 до 17.06.2024.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Розподіл судових витрат

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених ним щодо сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн (платіжна інструкція № 14436 від 09.05.2025 на суму 3 028,00 грн.).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () 3% річних у розмірі 2 215 (дві тисячі двісті п`ятнадцять) грн 64 коп. та інфляційні втрати у розмірі 6 707 (шість тисяч сімсот сім) грн 11 коп., а також понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21647131.

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 .

Суддя В.М. Бондаренко