Провадження №: 2/336/3821/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., за участю секретаря судового засідання Уткіної Є.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Нікітіна Т.Г., яка діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Позов обґрунтований тим, що відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком спільної неповнолітньої доньки сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2014 по справі № 336/2688/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 550 гривень щомісяця, починаючи з 09.04.2014 і до досягнення донькою повноліття. Рішення суду виконується в примусовому порядку. Донька проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Таким чином, розмір присуджених на користь позивачки аліментів в розмірі 550 грн., в даний час є меншим встановленого законом 50% прожитковою мінімуму для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим для забезпечення мінімальних потреб дитини позивачка змушена у більшій мірі, ніж відповідач, нести витрати на її утримання, що об`єктивно тягне за собою негативні зміни в її матеріальному стані, оскільки порушує принцип рівності кожного з батьків в утриманні дитини в обсязі, не нижчому ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. У зв`язку з викладеним просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з відповідача на користь позиваки аліменти на утримання спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, і до досягнення донькою повноліття .

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2025 справу передано судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А.

Ухвалою суду від 12.08.2025 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін).

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Представником відповідача подано заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.09.2012, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2014 по справі № 336/2688/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 550 гривень щомісяця, починаючи з 09.04.2014 і до досягнення донькою повноліття.

У зв`язку з укладанням шлюбу 22.09.2021 з ОСОБА_5 , прізвище позивачки було змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади та довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Конституцією України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою де визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей.

Зокрема, у частині другій статті 51 основного Закону України зазначається, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При визначені розміру аліментів суд враховує, що дитина, яка в силу віку потребує утримання від батьків, стан здоров`я дитини, який є задовільним, зростання її потреб з досягненням відповідного віку, а також майновий стан сторін, відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, інших утриманців не має, позивачка є непрацездатною особою.

У ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений од рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. З ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленою розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розмір) аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми, щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

Таким чином, розмір присуджених на користь позивачки аліментів в розмірі 550 гри, в даний час є меншим встановленого законом 50% прожитковою мінімуму для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим для забезпечення мінімальних потреб дитини позивачка змушена у більшій мірі, ніж відповідач, нести витрати на її утримання, що об`єктивно тягне за собою негативні зміни в її матеріальному стані, оскільки порушує принцип рівності кожного з батьків в утриманні дитини в обсязі, не нижчому ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Згідно з пунктами 1. 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними, приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Слід зауважити, що в даному випадку зміна способу стягнення аліментів, безумовно покращить матеріальне становище дитини, оскільки вказані аліменти спрямовуються виключно на реалізацію прав та законних інтересів доньки сторін, а відтак при ухваленні рішення буде дотримано принцип першочерговості інтересів дитини, закріплений в національній та міжнародній судовій практиці.

Відповідно до статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи встановлені на підставі наданих сторонами доказів обставини справи, для забезпечення реальної матеріальної підтримки дитини, суд вважає за необхідним змінити спосіб стягнення аліментів.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України.

Таким чином, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 гривень повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Керуючись ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.180, 181, 182, 183, 191, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2014 по цивільній справі № 336/2688/14-ц.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення донькою повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.А.Галущенко