Справа № 337/3157/24
Номер провадження 2/337/51/2025
25 листопада 2025 рокум. Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,
04 червня 2024 року концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Прокоп`євої Т.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь концерну суму грошової заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 29.02.2024 в розмірі 275 529,35 грн., а також судові витрати у розмірі судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є власником нежитлового приміщення №258 підвалу літ.А-9, АІ загальною площею 338,5 м? за адресою: АДРЕСА_1 . На офіційному веб-сайті Концерну «Міські теплові мережі» 02.10.2021 опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води. З 01.11.2021 року між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір №74204421 про надання послуг з постачання теплової енергії. В період з листопада 2021 року по лютий 2024 року відповідачу надавалися послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 275 529,35 грн. Вказані послуги відповідачем не оплачені.
Ухвалою судді від 07 червня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання.
22 жовтня 2024 року представником відповідача адвокатом Турчинським М.І. через систему «Електронний суд» подано додаткові пояснення ОСОБА_1 по справі, в яких він заперечує щодо позовних вимоги в повному обсязі з тих підстав, що за вказаний період будь-яких договірних відносин щодо постачання тепла та гарячої води з концерном не укладав, відповідне облаштування та засоби нагріву приміщення не встановлювалися, а отже позивач не надає послуги з постачання теплової енергії у спірне приміщення. У зимовий період обігрів приміщення здійснюється за допомогою електрообладнання. Факт поставки теплової енергії у період з листопада 2021 року по лютий 2024 року у нежитлове приміщення, обсяг спожитої теплової енергії вважає недоведеним, оскільки позивачем не надано документів на підтвердження фактичного відпуску відповідачу теплової енергії щомісяця за спірний період (актів надання послуги, інших первинних документів бухгалтерського обліку), та не надано доказів направлення або вручення відповідачу документів на оплату спожитої теплової енергії у спірний період. З наведених підстав у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.
25 листопада 2024 року від представника позивача Прокоп`євої Т.О. через систему «Електронний суд» надані заперечення на додаткові пояснення по справі, в яких викладено незгоду з доводами відповідача. По-перше, позивач наполягав на тому, що, оскільки відповідач, у встановлений законом строк (спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води) не визначився з моделлю організації договірних відносин, в силу вимог ст. ст. 5, 7, 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» публічний договір № 74204421 є укладеним з 01.11.2021. По-друге, житловий будинок по АДРЕСА_1 , приєднано до мереж централізованого теплопостачання Концерну «МТМ», при цьому вказаний будинок обладнаний комерційними приладами обліку теплової енергії; нежитлове приміщення № 258 підвалу літ.А-9, АІ знаходиться в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , має сумісну із будівлею систему опалення та не оснащено розподільним приладом обліку теплової енергії. Відповідно, позивачем здійснюються нарахування за послуги з постачання теплової енергії, опалення місць загального користування, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення приміщенням житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно показань будинкових приладів обліку теплової енергії пропорційно опалюваної площі, що прямо передбачено чинним законодавством. Сам факт перебування належного відповідачу нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку та відсутність належним чином оформлених документів про відключення цього приміщення від загальнобудинкової системи теплопостачання є достатнім доказом того, що це приміщення є опалювальним. Додатково навів обґрунтування розрахунку спожитих послуг за спірний період, просив задовольнити позов.
Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
26 листопада 2024 року від представника відповідача адвоката Турчинського М.І. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника.
Представник позивача до суду не з`явився, надав клопотання про відкладення судового засідання, про причину відкладення суду не повідомлено. Враховуючи, що представником позивача неодноразово заявлялись клопотання про відкладення розгляду справи, а саме: 01.05.2025 року, 17.07.2025 року, 16.09.2025 року, 21.10.2025 року, 25.11.2025 року, відтак, суд розцінює неявку позивача у судове засідання неповажною та відмовляє у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи.
За таких обставин, з урахування поданих заяв по суті справи, та оскільки представник позивача у позові просив розглянути справи без його участі, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи і вирішення спору за відсутності сторін.
Сторона відповідача в судові засідання не з`явилася більше ніж повторно, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надала (оскільки додаткові пояснення не є документом по суті справи згідно ч.2 ст. 174 ЦПК України), причину неявки до суду не повідомила, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч.2 ст. 247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, з урахуванням відсутності відповідних заперечень зі сторони позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення №258 підвалу літ.А-9, АІ загальною площею 338,5 м? за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 370178406, сформованою 18.03.2024.
Правовідносини між позивачем та відповідачем, як споживачем, в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Постановою Кабінету міністрів «Про затвердження правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21.08.2019 року (надалі Правила № 830), наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315 «Про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» (надалі Методика № 315), та іншими нормативно-правовими актами України.
З 1 травня 2019 року введено в дію Закон України від 09.11.2017 N 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), яким Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» визнано таким, що втратив чинність.
Предметом регулювання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189 (далі Закон № 2189) є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Законом визначено, зокрема нову класифікацію житлово-комунальних послуг, нову систему взаємовідносин, що виникатимуть у процесі надання та споживання цих послуг, передбачено різні моделі договірних відносин у сфері комунальних послуг, а також визначено особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку.
За приписами п.5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Частина 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає обов`язки індивідуального споживача, серед яких в т.ч.: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом (п. 1); оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5); дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг (п. 8).
Відповідно до статті 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Згідно розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.
Постановою КМУ №1022 від 08.09.2021 року внесено зміни до Правил № 830, у тому числі, щодо публічних договорів приєднання.
Відповідно до ч.5. ст.13 Закону, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
02.10.2021 на офіційному веб-сайті Концерну «Міські теплові мережі» опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до п. п. 1, 2, 4 Договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «Міські теплові мережі».
Отже, законодавством факт укладення вказаного договору пов`язується зі спливом 30-денного строку з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги, якщо протягом цього строку співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, переведення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається, оскільки вказане приведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.
Крім того, ч.6 ст. 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.
У матеріалах справи відсутні докази того, що співвласники багатоквартирного будинку, в якому розташоване нежитлове приміщення відповідача, в період між 02.10.2021 і 01.11.2021 приймали рішення про вибір моделі договірних відносин або уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
Таким чином, в силу вимог вище наведених норм Закону № 2189, суд погоджується з доводами позивача і приходить до висновку про те, що між сторонами у цій справі договірні відносини врегульовані саме типовим індивідуальним договором № 74204421 від 01.11.2021 року про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення 258 підвалу літ.А-9, АІ.
У зв`язку з наведеним суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо того, що позивач не укладав з відповідачем договору про постачання теплової енергії.
Згідно ч.4 ст. 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує.
Відповідно до ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом за власні кошти. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпечення збереження його властивостей тощо. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Опалення є однією із витрат пов`язаною зі зберіганням майна, а отже оплата за надані послуги для сталого функціонування приміщення є обов`язком власника.
Житловий будинок по АДРЕСА_1 , в якому знаходитиься приміщення відповідача оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, а саме: Sonometer 200 заводський №545104 U387, Sonometer 2000 заводський №552204 U 387, Pollu Com EX лдський №64940561, ТС «Січ» заводський №11020277, про що зазначено в рахунках за надані послуги з постачання теплової енергії, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузлів комерційного обліку.
Встановлено, що нежитлове приміщення Відповідача не оснащене розподільчим (індивідуальним) приладом обліку теплової енергії.
Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року №315 встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі-комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.
Нормами Розділу 1 Методики №315 визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.
Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахування - показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної вода; лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів - розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.
Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу III Методики.
Розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2, наведених у пункті 2 розділу II цієї Методики, залежно від категорії приміщення, надання йому комунальної послуги з постачання теплової енергії на опалення, наявності/відсутності та типу приладів розподільного обліку теплової енергії, дотримання температури повітря в опалюваному приміщенні в нормативно допустимому діапазоні, наявності/відсутності приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.
Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики.
Пунктом 6 Розділу III Методики визначено, що у будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється, опалення опалюваного приміщення, оснащеного вузлом розподільного обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільного обліку з врахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики.
Відповідно до визначення передбачене Методикою опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку. яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря.
Частиною 1 статті 7 Закону визначено, що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.
З 17.09.2019 року є чинним Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 року.
Згідно до розділу ІІІ вказаного Порядку власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинност і Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартирта нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опаленнята/абогарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.
Питання відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в багатоповерхових житлових будинках до 17.09.2019 року регулювалося Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 (далі - Порядок № 4) за якими відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком № 4 процедури. У розділі 2 Порядку, яка встановлює Порядок розгляду та прийняття рішення про відключення окремого житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання п. 2.6 По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. 2.7 Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
Отже, для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише не мати відповідного договору та фактично не користуватися послугами, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання.
Матеріали справи не містять акту про відключення приміщення від мереж централізованого опалення, який подається на затвердження відповідної комісії, відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення приміщення від мереж центрального теплопостачання та ненадання послуг з централізованого опалення, технічної документації щодо розміщення мереж трубопроводів нежитлового приміщення, а також доказів того, що відповідач звертався із заявою про відключення належного йому приміщення від мереж центрального опалення.
У додаткових поясненнях відповідач зазначає щодо використання електроенергії для обігріву приміщення, але суду не надано доказів використання кондиціонерів, як частини системи опалення, не надано технічної документації, відповідного проекту на додаткове місцеве обладнання/систему. Відповідно до вимог ДБН В.2.5-67.2003 проект повинен бути на систему опалення (частину, комбіновану і т.і), а не на кондиціонування повітря. Тільки в разі наявності проектної документації щодо встановлення додаткових систем опалення, Відповідач міг звернутися до Позивача для врахуваня цього факту при обчисленні рахунків за спожиту теплову енергію. Відповідно до вимог п. 3 розділу 6 Методики приміщенню з комбінованою системою опалення, яке оснащене вузлом розподільного обліку теплової енергії або вузлом розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), здійснюється донарахування обсягу теплової енергії з урахуванням особливостей влаштування такої системи опалення відповідно до таких умов: на додаткове місцеве обладнання/систему є відповідний проект.
Таким чином, враховуючи знаходження нежитлового приміщенння відповідача в багатоквартирному будинку та відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення у встановленому порядку, вказане приміщення є опалювальним, а відповідачем не спростовані обставини, щодо того, що належне відповідачу нежитлове приміщення знаходиться у тепловому контурі житлового будинку та споживач користується тепловою енергією.
Таким чином, система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинку, в якому воно розташоване, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони, тобто, за сукупності вищенаведених обставин, факт наявності теплопостачання в приміщенні відповідача в спірному періоді є підтвердженим та доведеним.
Згідно з ч.1 ст. 9 цього Закону, споживач здійснює оплату за спожиті послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Згідно пункту 31 Правил № 830 вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії.
У разі зміни (коригування) тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію та не потребує внесення сторонами додаткових змін до договору.
Частиною 1 статті 9 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Система теплопостачання для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов`язаних частин, що складають систему централізованого постачання, включає сукупність взаємопов`язаних джерел теплової енергії (технічних елементів і пристроїв), призначених для передачі у приміщення необхідної кількості тепла та підтримання в них заданої температури повітряного середовища.
Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень, які є невід`ємною частиною житлового будинку. За рахунок теплопровідності, випромінювання і конвекції теплова енергія, що подається в житловий будинок через приєднану мережу розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення (трубопроводи, стояки, підводки тощо). Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях. При цьому, відсутність окремих елементів системи опалення не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення.
Відповідно до визначення наведеного в Правилах №830 опалювана площа (об`єм) приміщення - загальна площа (об`єм) приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас; Відповідно до визначення, наведеного в Методиці № 315, опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря.
Приміщення відповідача приєднане до внутрішньобудинкової системи житлового будинку.
Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.
Відповідно до п. 24 Правил №830 - розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до «Методики розподілу».
Відповідно до Методики № 315 базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії.
Житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладами комерційного обліку теплової енергії, а саме: Sonometer 200 заводський №545104 U387, Sonometer 2000 заводський №552204 U 387, Pollu Com EX лдський №64940561, ТС «Січ» заводський №11020277, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузлів комерційного обліку.
Згідно Методики №315 загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку. Обсяг спожитої теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у будівлі/будинку складається з обсягів:
- обсяги спожитої теплової енергії на опалення приміщень, визначений за показаннями вузлів розподільного обліку або приладів-розподілювачів теплової енергії;
- обсяги спожитої теплової енергії на опалення приміщень, донарахований до мінімальної частки середнього питомого споживання згідно з розділом VI Методики №315;
- обсяги спожитої теплової енергії на опалення приміщень, не оснащених вузлами розподільного обліку теплової енергії.
Відповідно до п. 3 ч.2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії / прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення / опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії / приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.
Згідно пункту 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.
Пунктом 34 Договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідач не оспорював ані обсяг спожитої ним теплової енергії, ані правильність розрахунку заборгованості, наданого позивачем, а також не надав доказів внесення ним плати за спожиту теплову енергію протягом спірного періоду часу, а лише зазначив, що позивачем не надано доказів направлення або вручення відповідачу документів на оплату спожитої теплової енергії у спірний період.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону. Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Проте відповідач знехтував своїм правом з отримання інформації для подальшої оплати за спожиті послуги.
Таким чином, суд вважає доведеним, що позивач у період з 01.11.2021 по 29.02.2024 надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії в нежитлове приміщення № 258 підвалу літ. А-9, АІ за адресою: АДРЕСА_1 . В зв`язку з тим, що відповідач не сплачує за надані послуги, за вказаний період виникла заборгованість в розмірі 275 529,35 грн., що підтверджено відповідним розрахунком.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк на надання до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, відповідачем було надано додаткові пояснення по справі, проте наданий Концерном «МТМ» розрахунок заборгованості не спростовано і свого не надано, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст. ст. 12, 13 ЦПК України.
Отже, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку.
Таким чином, позивачем належними і допустимими доказами доведено надання послуги відповідачу з теплопостачання на суму 275 529,35 гривеньу спірний період, а відповідачем зазначеного не спростовано. За таких обставин, позов підлягає задоволенню
Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, 2422,40 гривні судового збору в порядку ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 89, 141, 229, 247, 263, 264, 280, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити повністю.
заборгованістьза індивідуальним договором про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по лютий 2024 року за адресою: АДРЕСА_3 підвалу літ А-9, АІ у розмірі 275 529,35 гривень (двісті сімдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять гривень 35 коп.);
судовий збір у розмірі 2422,40 гривня (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .
Суддя: Д.С. Бредун