П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 369/430/25

Провадження № 22-ц/824/13419/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Голосною Аліною Володимирівною на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позов мотивований тим, що 8 серпня 2024 року о 16 год. 20 хв., в с. Софіївська Борщагівка, вул. Київська, 62, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу Opel Movano, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 ; транспортного засобу Hyundai Elantra, д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 .

Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб Hyundai Elantra, д.р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження.

В інтересах потерпілого ОСОБА_4 діє його довіритель ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі довіреності від 14 квітня 2023 року, зареєстрованої в реєстрі за № 454, посвідчена приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Булгакової О.І.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Opel Movano, д.р.н. НОМЕР_1 , на момент пригоди застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № 217088978.

Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року у справі №369/14011/24, винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано водія транспортного засобу Opel Movanо, д.р.н. НОМЕР_4 - ОСОБА_2 .

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілим ОСОБА_1 було надано страховику повідомлення про ДТП, заяву про страхове відшкодування та інші документи необхідні для здійснення виплати страхового відшкодування на його користь, а також представнику страховика було надано пошкоджений транспортний засіб Hyundai Elantra, д.р.н. НОМЕР_2 на огляд.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 30-08-2024 від 12 листопада 2024 року вартість відновлювального ремонту складає 159 847,55 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 91 461,05 грн. включаючи ПДВ.

05 грудня 2024 року АТ «Страхова компанія «ІНГО» сплатила потерпілому ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 74 617,54 грн.

Проте, розмір страхового відшкодування, виплаченого з боку АТ «Страхова компанія «ІНГО», не покриває фактичного розміру шкоди на відновлення пошкодженого транспортного засобу Hyundai Elantra, д.р.н. НОМЕР_5 .

Оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Нyundai Elantra, д.р.н. НОМЕР_2 у зв`язку з його пошкодженням з вини відповідача перевищує суму страхового відшкодування, яка була виплачена страховими компаніями, на думку представника позивача, з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою страхового відшкодування з боку страховика.

Загалом з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума: 85 230,01 грн., яка була розрахована наступним чином: 159 847,55 грн. - 74 617,54 грн. = 85230,01 грн.

Відтак, враховуючи викладені обставини, Позивач звертається до суду із цим позовом про відшкодування шкоди, та просив суд:

1.Стягнути з Відповідача - ОСОБА_2 на користь Позивача - ОСОБА_1 відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 85 230,01 грн.;

2.Стягнути з Відповідача - ОСОБА_2 на користь Позивача - ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 14 000 грн.. Разом на загальну суму у розмірі 15 211,20 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 серпня 2024 року за участі автомобілів «Opel Movano», днз НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та «Hyundai Elantra», днз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , власником якого (транспортного засобу) є ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не була заподіяна майнова шкода, він не був ні власником пошкодженого автомобіля, ні керував ним на законній підставі.

Так, оскільки ОСОБА_1 пред`явив позов від власного імені та у власних інтересах, під час розгляду справи суд переконався, що позов пред`явлений неналежним позивачем, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

10 червня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Голосна А.В. звернулася до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення судув якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилається на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.

Вказує, що на момент ДТП ОСОБА_1 мав право на керування транспортним засобом на відповідній правовій підставі а отже має право вимоги до винної у ДТП особи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2025 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу Стрижеус А.М.

Листом Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року матеріали справи №369/430/25 витребувано з Києво-Святошинського районного суду м. Києва.

Відповідно до супровідного листа матеріали справи № 369/430/25 надійшли до Київського апеляційного суду 03 липня 2025 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Голосною А.В. на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою Київського апеляційного суд від 21 серпня 2025 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

29 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_5 , в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Встановлено, що 09 серпня 2024 року о 16:20 год., водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Opel Movano», днз НОМЕР_1 , по АДРЕСА_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai», днз НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1, п 13.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року у справі № 369/14011/24, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 683728 від 09 серпня 2024 року) із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.

Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб Hyundai Elantra, днз НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Opel Movano, днз НОМЕР_1 , станом на 08 серпня 2024 року була застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № 217088978.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 30-08-2024 від 12 листопада 2024 року вартість відновлювального ремонту КТЗ склала 159 847,55 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу - 91 461,05 грн. включаючи ПДВ.

05 грудня 2024 року АТ «Страхова компанія «ІНГО» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 74 617,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 27482 від 05 грудня 2024 року.

В матеріалах справи міститься довіреність від 14 квітня 2023 року, зареєстрована в реєстрі за № 454 та посвідчена приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Булгаковою О.І., відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , цією довіреністю уповноважує, незалежно один від одного, представників, якими є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та/або ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та/або ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та/або ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та/або ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , бути його представниками з питань: « - купівлі на моє ім`я будь-яких транспортних засобів; державної реєстрації та/або перереєстрації на моє ім`я придбаних транспортних засобів; - проведення технічного обслуговування та ремонту, страхування та отримання страхових виплат, проходження технічного контролю, переобладнання, а також з інших питань, спрямованих на забезпечення умов експлуатації належних мені на праві приватної власності транспортних засобів; - передачі в найм (оренду) будь-яких належних мені на праві приватної власності транспортних засобів, з правом укладення на умовах, на їх власний розсуд та підписання договорів найму (оренди) транспортних засобів, внесення до укладених договорів змін та доповнень, розірвання договорів найму (оренди), отримання орендної плати».

Довіреність видана без права передоручення та без права виїзду за кордон України, строком на три роки та дійсна до чотирнадцятого квітня дві тисячі двадцять шостого року, якщо не буде припинена раніше вказаної дати шляхом скасування відповідно до вимог цивільного законодавства, про що ОСОБА_4 повідомить своїх представників у письмовій формі особисто.

Докази відчуження транспортного засобу Hyundai Elantra, днз НОМЕР_2 у матеріалах справи відсутні.

Отже, станом на 09 серпня 2024 року - момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце за участі автомобілів «Opel Movano», днз НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та «Hyundai Elantra», днз НОМЕР_2 , власником автомобіля був ОСОБА_4 , а керував автомобілем - ОСОБА_3 .

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1-2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1-2 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст. 396 ЦК України. Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху (висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14).

Позивач, який правомірно керував транспортним засобом, має право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи, а понад розмір страхового відшкодування, зокрема, франшизи, за рахунок винної особи.

Аналогічного висновку дійшли Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14, така практика є сталою.

Отже, право на відшкодування завданої майнової шкоди, заподіяної транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має власник цього транспортного засобу або особа, яка правомірно керувала відповідним транспортним засобом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вважає, що факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну.

За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху (див. висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14).

З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вважає, що позивачу, який правомірно керував транспортним засобом належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи.

Таким чином правомірним стягувачем є саме потерпіла особа яка приймала участь у ДТП, проте позивач не перебував за кермом під час настання ДТП а тому не є потерпілим який має право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, такою особою є особа яка зазнала збитків та понесла витрати на відновлення такого майна, проте позивачем докази понесених витрат надані не були а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку відмовляючи у задоволені позову оскільки позов було пред`явлено неналежним відповідачем.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2025 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Голосною Аліною Володимирівною - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2025 року- залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна