Справа № 544/1423/25
пров. № 2/544/563/2025
Номер рядка звіту 75
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Ощинської Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ступніка С.В. (діє на підставі ордеру серія ВІ № 1308930 від 12.06.2025),

представника відповідача Державної продовольчо-зернової корпорації України адвоката Кисіля А.В. (діє на підставі довіреності).

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференцзв`язку з викликом сторін у м. Пирятин у приміщенні суду по вул. Ярмарковій, 17 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Ступнік Сергій Васильович до Державної продовольчо-зернової корпорації України про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарого стягнення,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Ступнік С.В., звернувся до суду із позовом до Державної продовольчо-зернової корпорації України про визнання протиправним та скасування наказу про застосування щодо нього дисциплінарого стягнення. Позовні вимоги мотивував тим, що позивач, відповідно до контракту № 13 від 06 жовтня 2023 року, призначений на посаду директора філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова компанія України» «Гребінківський елеватор». Строк дії контракту, з врахуванням додаткової угоди № 2 від 24.03.2025 до 30.06.2025. Відповідачем було видано наказ від 14.04.2025 № 14.04/1-к/тр «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », яким оголошено догану ОСОБА_2 , директору філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор». Позивач вважає вказаний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне. Підставою для накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани стало нібито допущене порушення - відпуск продукції зерна своєму контрагенту ОСОБА_3 , за наявності непогашеної дебіторської заборгованості та без оформлення належним чином наказів про відвантаження зерна. Проте, ряд вищевказаних норм права відповідачем було порушено, оскільки видача спірного наказу відбулась без врахування наявності/відсутності шкоди внаслідок вчиненого проступку та обставин, за яких воно вчинено. Оскільки, як вбачається з суті правовідносин, які передували оголошенню догани, між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова компанія України» та приватною особою ОСОБА_3 було укладено договір № 1-ПРВ/2024 про надання послуг з перевантаження зернових від 03.09.2024. Договір укладено в рамках повноважень позивача, як підписанта цього договору (директора філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова компанія України» «Гребінківський елеватор»), визначених контрактом № 13 від 06 жовтня 2023 та довіреністю № 116 від 25.03.2025. З метою запобігання росту дебіторської заборгованості, для забезпечення інтересів АТ «ДПЗКУ», у тому числі, виконання партнерських зобов`язань перед контрагентом, яким укладено договір № 1 про переведення боргу від 18.03.2025 року за участю АТ «ДПЗКУ»; ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістос Транссервіс» в свою чергу взяло на себе зобов`язання сплачувати борг ОСОБА_3 на рахунок Філії АТ «ДПЗКУ». Таким чином, ще до відвантаження продукції дебіторська заборгованість ОСОБА_3 перед АТ «ДПЗКУ» перестала існувати, про що було зазаначено і у матеріалах службового розслідування. Станом на час існування спірних правовідносин у ОСОБА_3 перебував на зберіганні АТ «ДПЗКУ» (зокрема в Уманській Філії близько 5000 тон зернових культур орієнтовною вартістю 100000000 (сто мільйонів) грн.) істотний масив зернової продукції, що виключало будь-які ризики втрати коштів. За таких умов, за відсутності будь-яких збитків для АТ «ДПЗКУ», відповідні дії працівника - директора філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова компанія України» «Гребінківський елеватор» ОСОБА_1 не носять ознак дисциплінарного проступку. Більше того, дії позивача були здійснені в рамках наданих йому контрактом та довіреністю повноважень, з метою уникнення негативних наслідків для АТ «ДПЗКУ». Отже, загалом, дії директора філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова компанія України» «Гребінківський елеватор» Бондаренка О.М. призвели якраз до виконання умов контракту та забезпечили своєчасне погашення дебіторської заборгованості. Враховуючи вищевикладене просить наказ акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова компанія України» від 14.04.2025 № 14.04/1-к/тр «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 оголошено догану, визнати протиправним та скасувати; стягнути з акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова компанія України» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

03 липня 2025 року від представника відповідача Державної продовольчо-зернової корпорації України до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому останній зазначив, що ОСОБА_1 , відповідно до контракту № 13 від 6 жовтня 2023 року призначений на посаду директора філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор». Строк дії контракту, з врахуванням додаткової угоди № 2 від 24.03.2025 до 30.06.2025. 14.04.2025 Товариством видано оскаржуваний наказ № 14.04/1-к/тр «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », яким оголошено ОСОБА_1 догану. Допущений ОСОБА_1 дисциплінарний проступок було виявлено працівниками Департаменту економічної безпеки та ІТ-адміністрування АТ «ДПЗКУ» під час здійснення заходів досудового врегулювання спору відносно боржника Філії ОСОБА_3 , який 03.09.2024 уклав із Філією, керівником якої був ОСОБА_1 , договір про надання послуг з перевантаження зернових № 1 ПРВ/2024, та за яким виникла дебіторська заборгованість у сумі 3055090 грн. Як вбачається з вищезгаданої службової записки від 24.03.2025 № 285/3 за підписом в.о. директора Департаменту М. Глущенка вказана проблемна заборгованість була сформована у продовж січня - лютого 2025 року. Зокрема, станом на 15.01.2025, проблемна заборгованість ОСОБА_3 становила 873852 грн., станом на 15.02.2025 1577402 грн., а станом на 10.03.2025 вже 2322893 грн. Станом на 24.03.2025 дебіторська заборгованість ОСОБА_3 перед Філією становила 1074032,88 грн. В порушення вимог пунктів 2.2 та 2.3 наказу № 124, документи для проведення досудового врегулювання спору були направлені Філією 10.03.2025 року, після письмової вимоги департаменту економічної безпеки та ІТ-адміністрування АТ «ДПЗКУ» (лист від 03.03.2025 № 130-6-18/419). Згідно з пунктом 12.2 наказу № 124 керівник відповідального підрозділу несе персональну відповідальність за: невжиття заходів з недопущення виникнення та погашення простроченої і проблемної заборгованості; несвоєчасну передачу до департаменту економічної безпеки та ІТ- адміністрування матеріалів відносно простроченої та проблемної заборгованості. Отже, ОСОБА_1 було допущено порушення вимог пунктів 2.2 та 2.3 Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом № 124.

Щодо порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.3. Положення про управління та контроль за дебіторською та кредиторською заборгованостями акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Також Департаментом встановлено, що у період січня-лютого 2025 року Філією, при наявності у ОСОБА_3 не погашеної дебіторської заборгованості на суму понад 2 млн. грн, здійснено відвантаження належної йому кукурудзи 3 класу у кількості понад 4 тис.тон. Відповідно до пункту 2.3 Положення про управління та контроль за дебіторською та кредиторською заборгованостями акціонерного товариства «Державна продовольчо- зернова корпорація України», яке затверджено наказом АТ «ДПЗКУ» від 20.02.2024 № 25 (далі - наказ № 25) «керівники структурних підрозділів Товариства та відокремлених підрозділів Товариства забезпечують дотримання вимог щодо заборони відвантаження товаро-матеріальних цінностей, виконання робіт, надання послуг та/або оплати у разі наявності у контрагента простроченої, проблемної, сумнівної або безнадійної дебіторської заборгованості до повного погашення такоїзаборгованості». Звернув увагу суду, що в порушення зазначеного пункту 2.3. наказу № 25 ОСОБА_1 , як директор Філії, дозволив відвантаження належної ОСОБА_3 кукурудзи. Листом від 02.04.2025 № 127 ОСОБА_1 надіслав свої пояснення (копія додається) в яких фактично визнав, зокрема, що в порушення вимог п. 2.3 Положення про управління та контроль за дебіторською та кредиторською заборгованостями акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», яке затверджено наказом № 25, погодив відвантаження зерна контрагенту ОСОБА_3 при наявності в останнього непогашеної дебіторської заборгованості. Вказаний факт також підтверджується документами, які надані Філією. Зокрема, листом від 30.06.2025 № 448 (копія додається) де Філія повідомила, що станом на 01.01.2025 по поклажодавцю ОСОБА_3 рахувалась дебіторська заборгованість згідно договору № 1-ПРВ/2024 від 03.09.2024 (копія додається) в сумі 1776405,06 грн. 06.01.2025 ОСОБА_3 частково погасив зазначену заборгованість, перерахувавши на рахунок Філії 199000 грн. Факт наявності заборгованості підтверджується також актом звірки взаєморозрахунків станом на 06.01.2025 року (копія додається). При цьому в цей же день (06.01.2025), ОСОБА_1 було підписано наказ на відпуск (відвантаження) хлібопродуктів № 101 від 06.01.2025, а саме кукурудзи 3 кл. у кількості одна тисяча тон. Отже, ОСОБА_1 допустив порушення вимог пункту 2.3. Положення про управління та контроль за дебіторською та кредиторською заборгованостями акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», яке затверджено Наказом № 25 та фактично визнав це у своїх поясненнях.

Щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 4.1. Положення про акредитацію контрагентів акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Також, Департаментом було встановлено порушення ОСОБА_1 вимог п. 4.1. Положення про акредитацію контрагентів акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом Товариства від 28.11.2023 № 139 (далі - Наказ № 139). Згідно з п. 4.1 Положення про акредитацію контрагентів акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» за боронено укладення Договорів і додаткових угод з контрагентами до моменту присвоєння ДЕБ в системі 1С відповідного рівня акредитації (первинна акредитація) або при непроходженні своєчасної переакредитації чи щодо яких встановлено «низький» рівень акредитації відповідно до вимог Положення». 19.03.2025 в інформаційну систему Товариства надійшла заявка Філії щодо акредитації контрагента ТОВ «Логістос Транссервіс» () із формулюванням: Внесення контрагента для заключення договору про переведення боргу. На запитання працівників департаменту економічної безпеки та ІТ-адміністрування АТ «ДПЗКУ», який борг буде переведено на вказану юридичну особу головний бухгалтер Філії повідомила, що ТОВ «Логістос Транссервіс» буде здійснювати погашення боргу за ОСОБА_3 20.03.2025 директор Філії ОСОБА_1 зателефонував до Департаменту з проханням прискорити акредитацію ТОВ «Логістос Транссервіс», так як із вказаним товариством укладено договір про переведення боргу і частина коштів вже була переведена на Філію, в рахунок погашення боргу ОСОБА_3 . Працівниками Департаменту безпеки та ІТ-адміністрування було поставлено ОСОБА_1 питання щодо узгодженості укладання такого договору зі структурними підрозділами центрального офісу АТ «ДПЗКУ» та наявності у нього повноважень на укладання таких правочинів, згідно виданої йому довіреності від 01.10.2024 № 375, останній пояснень не надав. У подальшому, після отримання від ОСОБА_1 копії укладеного ним 18.03.2025 трохстороннього договору (без номеру) про переведення боргу з ОСОБА_3 і ТОВ «Логістос Транссервіс» та копії платіжної інструкції № 14 від 19.03.2025 про перерахування вищевказаним контрагентом на рахунок Філії грошових коштів в сумі 1981057,44 грн. встановлено, що в укладеному договорі не заповнено розділ 2 Договору «Розрахунки між сторонами», тобто відсутній будь-який строк, коли у нового Боржника виникає обов`язок сплатити кошти, що також свідчить про недотримання Положення про ведення договірної роботи в Акціонерному товаристві «Державна продовольчо-зернова корпорація України», яке затверджено наказом Товариства від 09.11.2023 № 126. Разом з тим, в розділі l Договору про переведення боргу зазначається, що первісний боржник має заборгованість перед Кредитором на суму 1981057,44 грн., що не відповідає дійсності, так як на момент підписання вказаного договору дебіторська заборгованість ОСОБА_3 перед Філією складала 3055090 грн. Таким чином, директором Філії ОСОБА_1 укладено договір з ОСОБА_3 та ТОВ «Логістос Транссервіс» на переведення частини боргу, а саме на суму 1 981057,44 грн. з наявної дебіторської заборгованості ОСОБА_3 в сумі 3055090 гривень. Крім того встановлено, що договір про переведення боргу укладено та завізовано ОСОБА_1 , 18.03.2025, тобто за день до подачі Філією заявки на акредитацію ТОВ «Логісто Транссервіс». Враховуючи телефонний дзвінок ОСОБА_1 працівникам Департаменту з проханням прискорити процедуру акредитації ТОВ «Логістос Транссервіс» у зв`язку з вже укладеним договором, ОСОБА_1 усвідомлював протиправність власних дій та порушення ним п. 4.1 Положення про акредитацію контрагентів акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Також варто додати, що у п. 3 довіреності № 375 від 01.10.2024, виданої Позивачу міститься вичерпний перелік договорів, які він має право укладати без погодження з центральним офісом АТ «ДПЗКУ», договір про переведення боргу в зазначеному пункті відсутній. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив: порушення вимог п. 2.3 Положення про управління та контроль за дебіторською та кредиторською заборгованостями акціонерного товариства «Державна продовольчо- зернова корпорація України», яке затверджено наказом №25, в частині відвантаження ТМЦ Боржнику при наявності непогашеної дебіторської заборгованості; порушення вимог п.п. 2.2 та 2.3. Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом № 124, в частині не направлення у встановлені терміни документів до Департаменту для проведення досудового врегулювання спору з Боржником; порушення вимог п. 4.1. Положення про акредитацію контрагентів акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом № 139, в частині укладання договору з контрагентом без проведення його акредитації в Товаристві; - перевищення своїх повноважень наданих йому виданою Довіреністю, в частині повноважень укладати певні види договорів з контрагентами, без погодження з АТ «ДПЗКУ». Пунктом 8.1 наказу № 139 зазначено, що учасники процедури акредитації несуть персональну відповідальність за дотримання вимог цього Положення, інших організаційно-розпорядчих документів Товариства та чинного законодавства України. Відповідно до п. 8.2 наказу № 139 за порушення вимог Положення працівники Товариства притягуються до дисциплінарної відповідальності, згідно вимог чинного законодавства. Звернув увагу суду, що ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис з усіма внутрішніми нормативними документами Товариства. Це підтверджується Аркушом ознайомлення із нормативними документами АТ «ДПЗКУ», в якому ОСОБА_1 особистим підписом засвідчив факт ознайомлення з відповідними документами. Також для ознайомлення на Філію було направлено копії наказів №№ 124, 139 та 25 засобами корпоративної пошти (скріншоти з корпоративної пошти про надсилання наказів додаються). За результатами виявлених порушень начальником управління персоналу та адміністративного забезпечення Анною Дмитренко було складено службову записку «Щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » від 07.04.2025 № 342/3 (копія додається). За результатами розгляду, якої Правлінням Товариства прийнято рішення оголосити ОСОБА_1 догану.

З метою отримання пояснень Товариством ОСОБА_1 направлено лист від 01.04.2025 № 130-1-18/659 з проханням надати пояснення щодо допущених ОСОБА_1 порушень вимог внутрішніх нормативних документів. Таким чином, вчинені ОСОБА_1 дії є дисциплінарним проступком, передбаченим статтею 139 КЗпП України. Позивач допустив систематичне порушення вимоги внутрішніх нормативних документів Товариства. Зокрема, відбулося неодноразове порушення термінів ініціювання претензійно-позовної роботи, самовільне укладення договору про переведення боргу без погодження з центральним офісом АТ «ДПЗКУ» та без акредитації контрагента, а також завідомо невірне визначення суми боргу, що спричинило ризики для фінансових інтересів Товариства. Ці дії свідчать не лише про недбалість, але і про свідоме, винне порушення нормативних документів Товариства. Дії ОСОБА_1 мають всі ознаки винної поведінки, вчиненої без поважних причин і з очевидним перевищенням повноважень, визначених довіреністю. Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявний повний склад дисциплінарного проступку. Все вищезазначене обґрунтовує законність виданого наказу №14.04/1-к/тр від 14.04.2025 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Щодо необґрунтованості доводів представника позивача про незаконність притягнення до дисциплінарної відповідальності через відсутність завданої шкоди. У своїй позовній заяві представник ОСОБА_1 обґрунтовує неправомірність виданого Товариством наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з порушенням ч. 3 ст. 149 КЗпП України, а саме неврахуванням наявності/відсутності шкоди внаслідок вчиненого проступку та обставин, за яких вчинено проступок. Згідно з ч. 3 ст. 149 КЗпП України врахування ступеню тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду здійснюється для обрання виду дисциплінарного стягнення. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності не має значення, чи призвів вчинений ним дисциплінарний проступок до настання реальних негативних наслідків - для накладення дисциплінарного стягнення цілком достатньо фіксації самого факту винного вчиненого працівником порушення трудової дисципліни, а наявність чи відсутність шкідливих наслідків може бути врахована тільки при визначенні тяжкості проступку та виборі виду дисциплінарного стягнення. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24 липня 2019 року у справі № 359/4316/17 (провадження № 61- 25878св18), від 30 березня 2020 року у справі № 489/7807/18 (провадження № 61-15378св19) та від 20 травня 2020 року у справі № 754/4355/17 (провадження № 61-47954св18). Таким чином, відсутність шкоди за наслідками вчиненого ОСОБА_1 дисциплінарного проступку не виключає наявності факту дисциплінарного проступку та не є обставиною, що унеможливлює притягнення винної особи до дисциплінарної відповідальності. Отже, враховуючи наведену судову практику, відсутні підстави для визнання наказу № 14.04/1-к/тр «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » від 14.04.2025 неправомірним через відсутність завданої шкоди.

Також, звернув увагу суду, що на ст. 6 абз. 9 позовної заяви представник позивача намагається ввести суд в оману шляхом некоректного цитування п. 14 Довіреності ОСОБА_1 . Зазначив, що текст вищевказаного пункту має наступний зміст: Повірений має право здійснювати усі необхідні заходи щодо погашення дебіторської заборгованості поклажодавців, інших належних зерновому складу, платежів за Договором складського зберігання зерна шляхом переоформлення зерна поклажодавця у власність зернового складу (або АТ «ДПЗКУ»), або продажуна конкурентних засадах дляневитребуваного зерна, а такожукладати, підписувати, змінювати або розривати договори про реалізацію зерна та конкурентних засадах, у т. ч. договори з біржовим брокером на здійснення біржових операції, акредитації на біржі тощо, та вчиняти інші необхіднідіїз питань виконанняумов Договору складського зберігання зерна. В свою чергу представник позивача у п. 14 Довіреності використав відокремлені від контексту твердження, а саме: Повірений (позивач) має право: «здійснювати усі необхідні заходи щодо погашення дебіторської заборгованості поклажодавців... шляхом переоформлення... укладати договори..., тощо, та вчиняти інші необхідні дії з питань виконання Договору складського зберігання зерна». Таким чином, п. 14 Довіреності не передбачає права позивача переоформлювати та укладати будь-який договір, а під формулюванням «здійснювати усі необхідні заходи щодо погашення дебіторської заборгованості поклажодавців шляхом переоформлення... укладати договори» розуміється виключно переоформлення зерна у власність Філії на конкурентних засадах для невитребуваного зерна та укладання договорів зазначених у вказаному пункті Довіреності. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив: порушення вимог п. 2.3 Положення про управління та контроль за дебіторською та кредиторською заборгованостями акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», яке затверджено наказом №25, в частині відвантаження ТМЦ боржнику при наявності непогашеної дебіторської заборгованості; порушення вимог п.п. 2.2 та 2.3. Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом № 124, в частині не направлення у встановлені терміни документів до Департаменту для проведення досудового врегулювання спору з боржником; порушення вимог п.4.1. Положення про акредитацію контрагентів акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом № 139, в частині укладання договору з контрагентом без проведення його акредитації в Товаристві; перевищення своїх повноважень наданих йому виданою Довіреністю, в частині повноважень укладати певні види договорів з контрагентами, без погодження з АТ «ДПЗКУ». У зв`язку з усім вищезазначеним, позовна заява позивача є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. З урахуванням наведених обставин, просить відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.

09 липня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ступніка С.В. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що позивач проти аргументів відповідача, викладених у відзиві, заперечує з огляду на таке (в порядку нумерації та змісту пунктів за текстом відзиву). Щодо законності дій роботодавця по притягненню дисциплінарної відповідальності. Відповідач визначає підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наступні події: 1) неодноразове порушення термінів ініціювання претензійно- позовної роботи; 2) відпуск продукції контрагенту за наявності простроченої та проблемної заборгованості; самовільне укладення договору про переведення боргу без погодження з центральним офісом АТ «ДПЗКУ» та без акредитації контрагента, з перевищенням повноважень, визначених довіреністю. Проте, вищезазначені аргументи спростовуються в повній мірі, оскільки: 1) як вбачається зі змісту пояснень позивача № 127 від 02.04.2025, філією акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор» вжиті належні та своєчасні заходи, спрямовані на повідомлення контрагента щодо необхідності виконання передбачених договором зобов`язань. При цьому деякі технологічні особливості поштових відправлень, як то - спрямування вимог рекомендованими листами, але без опису вкладень, не можуть тлумачитися, як пряме винне порушення, вчинене особою, що притягується до дисциплінарної відповідальності. Слід додати, що, незважаючи на неодноразові нагадування позивача щодо необхідності укладення договору з АТ «Укрпошта» щодо можливості відправлень листів з описом вкладення (експрес-повідомлень), відповідачем проігноровано; 2) висновки фахівців відповідача, викладені, як в службовій записці в.о. директора Департаменту економічної безпеки та ІТ-адміністрування АТ «ДПЗКУ» М. Глущенка від 24.03.2025 № 285/3, так і механічно повторені у Протоколі засідання правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від 07.04.2025 № 51/2025, не носять конкретизованого аналітичного характеру. Наведені цифрові параметри не являють собою належного розрахунку з посиланням на дати виникнення відповідних сум боргу в розрізі прострочених/проблемних, а є лише довільним авторським викладом. За таких умов, правління відповідача не мало достатніх підстав для ухвалення рішення щодо притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності за відсутності доведеної події дисциплінарного проступку; 3) питання несвоєчасної акредитації (із запізненням на одну добу) також висвітлено позивачем у згаданих вище поясненнях та не має прямого стосування до сфери відповідальності самого відповідача; «Самовільність» укладення договору переведення боргу, кореспондоване з «відсутністю повноважень» на його укладення, є результатом хибного (тенденційного та фрагментарного) сприйняття відповідачем змісту довіреності № 375 від 01.10.2024. Як вбачається зі змісту останніх слів пункту 14 довіреності «...вчиняти інші необхідні дії з питань виконання умов Договору складського зберігання зерна», коло повноважень керівника філії підлягає розширеному тлумаченню та не є обмеженим. Більше того, в частині довіреності, яка забороняє укладення певних видів договорів без попередньої згоди правління АТ «ДПЗКУ» (стор. 2 довіреності, абзац 4 від кінця тексту), договір переведення боргу не зазначено. Особливо слід підкреслити, що посилання відповідача на факт офіційного ознайомлення позивача зі змістом корпоративних нормативних актів - «Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом Товариства від 09.11.2023 № 124, «Положення про управління та контроль за дебіторською та кредиторською заборгованостями акціонерного товариства «Державна продовольчо- зернова корпорація України», яке затверджено наказом АТ «ДПЗКУ» від 20.02.2024 № 25, «Положення про акредитацію контрагентів акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом Товариства від 28.11.2023 № 139 є некоректними. До відзиву долучено «Аркуш ознайомлення з нормативними документами АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», який містить підпис позивача і дату - 02.10.2023. Проте вказані вище документи - «Положення про ведення претензійно- позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом Товариства від 09.11.2023 № 124, Положення про управління та контроль за дебіторською та кредиторською заборгованостями акціонерного товариства «Державна продовольчо- зернова корпорація України», яке затверджено наказом АТ «ДПЗКУ» від 20.02.2024 №25, «Положення про акредитацію контрагентів акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом Товариства від 28.11.2023 № 139 видані уже після оформлення згаданого «Аркушу...». Додані скрін-шоти сторінки електронної пошти відповідача, які містять єдиний запис - filii-corp-mail @pzcu.gov.ua>(expanded), який теоретично може стосуватися діяльності філій, в тому числі, ймовірно, філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор» не є належними доказами, оскільки, по-перше - їх зміст жодним чином не доводить факту ні належного направлення ні факту ознайомлення відповідних осіб зі змістом кореспонденції, по-друге - зазначено щодо доставки власне «Наказів...», а не «Положень...», по-третє, вони оформлені не державною мовою, частково - англійською, частково - ймовірно, мовою держави-агресора - російської федерації. За таких умов, позивач, керівник філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор», не будучи офіційно ознайомленим зі змістом корпоративних нормативних актів, не може нести дисциплінарну відповідальність за їх порушення (при цьому, жодних порушень він взагалі не вчиняв). Слід також додати, що теза про «фактичне визнання ОСОБА_1 » у своїх поясненнях факту скоєння вищевказаних дисциплінарних проступків є не більше ніж генерацією власних суб`єктивних висновків автора відзиву на позовну заяву.

Щодо необґрунтованості доводів представника позивача про незаконність притягнення до дисциплінарної відповідальності через відсутність завданої шкоди. Відповідно до статті 149 Кодексу Законів про працю України в рамках розгляду питання щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності «.власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника». Насправді, згадка позивачем щодо відсутності завданої шкоди не спрямована на доведення неможливості застосування дисциплінарної відповідальності, яка, природньо, не обмежена умовним «матеріальним складом». Крім того, як це зазначено і за текстом відзиву - для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Загальний контекст ситуації полягає в тому, що відповідач (в особі уповноважених працівників), вирішуючи питання щодо винесення позивачу догани, упереджено та поверхово підійшов до з`ясування якраз наявності вини працівника. Як зазначалось за змістом позовної заяви, п. 1.1. Контракту визначено, що Керівник (позивач) «зобов`язується забезпечувати. високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження майна Товариства» (відповідача). Згідно з п.3.4.19 Контракту Керівник повинен вживати заходів щодо «недопущення ... прострочення... дебіторської заборгованості». Так, між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова компанія України» та приватною особою ОСОБА_3 було укладено договір № 1-ПРВ/2024 про надання послуг з перевантаження зернових від 03.09.2024.

Договір укладено в рамках повноважень позивача, як підписанта цього договору (директора філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова компанія України» «Гребінківський елеватор»), визначених контрактом № 13 від 06 жовтня 2023 року та довіреністю. За умовами п.3.3. цього договору розрахунки за надані послуги здійснюються в безготівковій формі, в національній валюті України - гривні. В зв`язку з підписанням 10.12.2024 рядом основних банків України «Меморандуму про забезпечення прозорості функціонування ринку платіжних послуг», встановлено обмеження лімітів на перерахування безготівкових коштів: «1) для клієнтів «високого» рівня ризику встановлювати ліміт в сумі до 50 тис. грн/міс.; 2) для клієнтів «середнього» та «низького» рівня ризику - відповідно до лімітів та строків поетапної реалізації: з 01.02.25 - в сумі до 150 тис. грн/міс. Відтак, контрагент - фізична особа, яка має на зберіганні у Філії тисячі тон зернової продукції (відповідно, вартість послуг може сягати кількох мільйонів гривень), фактично втратив можливість розраховуватись в належні строки. По суті, всі організаційні заходи позивача мали на меті в першу чергу якраз віднайдення дієвих механізмів оперативного (не переводячи ситуацію в довготривалі судові тяжби) погашення дебіторської заборгованості і, як уже відомо - такі заходи були результативними. Наголосив, що у діях позивача в даному випадку немає складу дисциплінарного проступку, зокрема, вини. Проте, аналізуючи уже неодноразово згадані «Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо -зернова корпорація України», затвердженого наказом Товариства від 09.11.2023 № 124, «Положення про управління та контроль за дебіторською та кредиторською заборгованостями акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України», яке затверджено наказом АТ «ДПЗКУ» від 20.02.2024 №25, «Положення про акредитацію контрагентів акціонерного товариства «Державна продовольчо -зернова корпорація України», затвердженого наказом Товариства від 28.11.2023 № 139, варто зазначити, що надмірна зарегульованість відносин з контрагентами, притаманна цим «Положенням...», не сприяє встановленню довірчих стосунків з господарськими партнерами та може спричинити відтік поклажодавців наразі та у майбутньому. З точки зору комерційної логіки, для того, щоб сплатити заборгованість зерновому складу за послуги, необхідно реалізувати частину продукції та отримати за неї кошти для погашення боргу. Юридичні механізми для мінімізації ризиків зернового складу необхідно шукати скоріше не в площині конфронтації з клієнтом - спрямування вимог, претензій, позовів, тощо, а, наприклад, шляхом застосування в договорах зберігання права притримання (ст. 594 Цивільного кодексу України), тощо. Авторами згаданих «Положень.», попри їх благі наміри створити передумови для запобігання фінансових втрат корпорації, навпаки, завдяки суто формальному підходу, керівників філій поставлено в ситуацію ризикованого вибору - дотримуватись букви вимог «Положень.», «оголосити війну» своїм поклажодавцям і, ймовірно, втратити декого з них, чи, знаходячи розумні компроміси, наразитись на загрозу дисциплінарної відповідальності. Мало того, жорсткий зміст «Положень.» було розроблено і затверджено уже під час повномасштабної агресії російської федерації. Фактичні форс-мажорні обставини - блокада Чорноморських шляхів експорту зерна, обстріли портів, тощо, змусили власників збіжжя гнучко і оперативно реагувати на динамічну ситуацію комерційної діяльності і вони (власники - господарські партнери АТ «ДПЗКУ») не в останню чергу сподіваються на підтримку/кроки назустріч, розраховуючи і на майбутні спільні успіхи. Ці вищевикладені абзаци, хоча і не є в чистому вигляді юридичними аргументами по суті справи, ілюстративно змальовують загальну атмосферу, в якій діяв, зокрема, і позивач в даних правовідносинах, належно виконуючи умови Контракту. Зазначив, що загалом, відзив на позовну заяву її не спростовує. Просить позов задовольнити.

16 липня 2025 року від представника відповідача АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до суду надійшли додаткові пояснення у справі, у яких представник, щодо факту порушення ОСОБА_1 п. 2.2 Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «ДПЗКУ» зазначив, що у п. 3.2 Договору № 1-ПРВ/2024 про надання послуг з перевантаження зернових (копію договору подано разом з відзивом) зазначено, що замовник ( ОСОБА_3 ) здійснює попередню оплату за послуги у розмірі 100% вартості кожної партії вантажу протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунку на електронну адресу, але не пізніше ніж за 5 банківських днів до подачі автомобільного або залізничного транспортного засобу, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Рахунок на оплату було виставлено 30.09.2024 року, а фактичне перевантаження вантажу здійснено 21.10.2024 року. Враховуючи умови договору, граничним строком для здійснення передоплати є 5 банківських днів до дати перевантаження, тобто контрагент мав надіслати передоплату до 16.10.2024. Відповідно до п. 2.2 Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом № 124 від 09.11.2023 року, керівник відповідального підрозділу зобов`язаний не пізніше 5-го дня з моменту настання прострочення дебіторської заборгованості направити контрагенту лист-вимогу (претензію) щодо необхідності її погашення. Таким чином, якщо крайній строк оплати 16.10.2024 року, то лист-вимогу мало бути надіслано не пізніше 22.10.2024. Отже, ОСОБА_1 , як керівник відповідального підрозділу, мав обов`язок вжити заходів претензійно-позовного характеру у строк, передбачений внутрішніми нормативними документами Товариства, а саме надіслати лист-вимогу не пізніше 22.10.2024 року. В свою чергу, ОСОБА_1 взагалі цього не зробив та без оплати наданих філією послуг здійснив відвантаження зерна.

Щодо підписання договору без наявних на те повноважень з сумнівним контрагентом - ТОВ «Логістос Транссервіс». Як було зазначено у відзиві, ОСОБА_1 уклав трьохсторонній договір про переведення боргу з ОСОБА_3 і ТОВ «Логістос Транссервіс». Під час перевірки Департаментом економічної безпеки та ІТ-адміністрування контрагента ТОВ «Логістос Транссервіс» для подальшої акредитації було виявлено ряд ознак, що вказували на неблагонадійність та неплатоспроможність зазначеної юридичної особи. По-перше, ТОВ «Логістос Транссервіс» згідно пошукових реєстрів, на дату подання звітності за 2024 рік штатний персонал юридичної особи налічував одну особу. По-друге, згідно пошукових реєстрів, фінансово-господарська діяльність за 2024 рік, відповідно до звітних даних вказує на відсутність у контрагента активів та зобов`язань. Таким чином, за результатами діяльності 2024 року ТОВ «Логістос Транссервіс» не здійснювало господарської діяльності, не проводило нарахувань із заробітної плати, не проводило фінансових операцій з розрахунковими рахунками. По-третє, з моменту заснування (27.12.2022) ТОВ «Логістос Транссервіс» шість разів змінювало склад засновників, тричі - вид діяльності за КВЕД, п`ять разів - керівництво, двічі - реєстраційну адресу, тричі - реєстраційний номер. Вищезазначене вказує на сумнівність та ненадійність ТОВ «Логістос Тренссервіс», тому існував ризик укладення договору переведення боргу на неплатоспроможного контрагента (довідка Департаменту економічної безпеки та ІТ- адміністрування щодо контрагента подана разом з відзивом та міститься в матеріалах справи). Звертаємо увагу суду, що договір був укладений до подання до Департаменту економічної безпеки та ІТ-адміністрування заявки на акредитацію ТОВ «Логістос Тренссервіс» та її розгляду. Отже, ОСОБА_1 , без наявних на те повноважень, уклав тристоронній договір про переведення боргу з юридичною особою, яка на момент укладення договору не вела господарської діяльності та мала ознаки фіктивності. Відсутність попередньої перевірки контрагента перед укладенням договору створило значні ризики для фінансових інтересів Товариства, оскільки боргові зобов`язання було переведено на особу, яка не мала жодних активів, обігу коштів та працівників.

Щодо вчинення дій Позивачем від імені юридичної особи - АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» без наявних на те повноважень. У довіреностях № 375 від 01.10.2024 та № 116 від 26.03.2025 зазначено наступне: Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі в.о. голови правління уповноважує директора філії АТ «ДПЗКУ» «Гребінківський елеватор» Бондаренка Олександра Михайловича здійснювати наступні дії в інтересах АТ«ДПЗКУ», пов`язані з діяльністю філії...». Згідно з ч. 3 ст. 95 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх утворила, і діють на підставі затвердженого нею положення або на іншій підставі, передбаченій законодавством іноземної держави, відповідно до якого утворено юридичну особу, відокремленими підрозділами якої є такі філії та представництва. Враховуючи положення ст. 80 ЦК України, філія АТ «ДПЗКУ» «Гребінківський елеватор» не має цивільної правоздатності та дієздатності. Тобто, згідно зі змістом довіреностей та положень ЦК України Бондаренко О.М. був уповноважений вчиняти дії від імені АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» як юридичної особи та був обмежений переліком правочинів, визначених довіреністю. В свою чергу в порушення встановлених довіреністю обмежень він уклав правочин від імені юридичної особи, власником корпоративних прав якої якої с Держава в особі КМУ, без наявних на те повноважень.

Щодо понесення АТ «ДПЗКУ» фінансових втрат за наслідком дій ОСОБА_1 . Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначає, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором або законом. ОСОБА_1 , як директор філії, не забезпечив направлення контрагенту ( ОСОБА_3 ) листа-вимоги про необхідність погашення заборгованості, у якій би було нараховано інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми. Це свідчить про неналежне виконання обов`язків щодо захисту майнових інтересів АТ «ДПЗКУ», передбачених ЦКУ. Ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплатити проценти, розмір яких встановлюється договором або законом. ОСОБА_3 не сплачував вартість наданих послуг протягом з вересня 2024 року по березень 2025 року, а тому фактично користувався коштами Товариства, а отже, зобов`язаний був сплатити проценти за таке користування, а Позивач ( ОСОБА_1 ) був зобов`язаний вжити заходів щодо нарахування таких процентів та надіслати відповідну вимогу контрагенту. У той час, відсутність дій з боку директора філії ОСОБА_1 щодо нарахування зазначених процентів та пред`явлення відповідної вимоги (через лист-вимогу) призвела до збитків Товариства. Отже бездіяльність ОСОБА_1 призвела до фінансових втрат АТ «ДПЗКУ» у вигляді ненарахованих інфляційних втрат, 3% річних та процентів за користування чужими грошовими коштами, що прямо передбачені Цивільним кодексом України. Такі дії свідчать про недотримання принципів належного управління майном юридичної особи, що підпадає під ознаки службової недбалості та додатково свідчить про обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

16 вересня 2025 року від представника відповідача АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до суду надійшли додаткові пояснення у справі, у який останній зазначив, що вважає необґрунтованими доводи викладені представником позивача у відповіді на відзив з огляду на наступне. Щодо необґрунтованості доводів представника позивача, що ОСОБА_1 не порушував п. 2.2. Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом № 124 від 09.11.2023. Представник позивача безпідставно стверджує, що позивач нібито не допустив порушення пункту 2.2 Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом № 124 від 09.11.2023. Відповідно до п. 2.2 Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом № 124 від 09.11.2023, керівник відповідального підрозділу зобов`язаний не пізніше 5-го дня з моменту настання прострочення дебіторської заборгованості направити контрагенту лист-вимогу (претензію) щодо необхідності її погашення. Представник позивача безпідставно зазначає, що позивачем: «вжиті належні та своєчасні заходи спрямовані на повідомлення контрагента щодо необхідності виконання передбачених договором зобов`язань. При цьому деякі технологічні особливості поштових відправлень, як то спрямування вимог рекомендованими листами, але без опису вкладень, не можуть тлумачитися, як пряме винне порушення, вчинене особою, що притягується до дисциплінарної відповідальності». Зазначив, що порушення п. 2.2 зазначеного Положення полягає в тому, що позивач взагалі не направив листи-вимоги контрагенту в строки передбачені Положенням. У п. 3.2 Договору № 1-ПРВ/2024 про надання послуг з перевантаження зернових (копію договору подано разом з відзивом) зазначено, що замовник ( ОСОБА_3 ) здійснює попередню оплату за послуги у розмірі 100% вартості кожної партії вантажу протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунку на електронну адресу, але не пізніше ніж за 5 банківських днів до подачі автомобільного або залізничного транспортного засобу, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Рахунок на оплату було виставлено 30.09.2024, а фактичне перевантаження вантажу здійснено 21.10.2024 (копія акту виконаних робіт № 390 від 21.10.2024 міститься в матеріалах справи). Враховуючи умови договору, граничним строком для здійснення передоплати є 5 банківських днів до дати перевантаження, тобто контрагент мав надіслати передоплату до 16.10.2024, що зроблено не було. Відповідно до п. 2.2 Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом № 124 від 09.11.2023, керівник відповідального підрозділу зобов`язаний не пізніше 5-го дня з моменту настання прострочення дебіторської заборгованості направити контрагенту лист-вимогу (претензію) щодо необхідності її погашення. Таким чином, якщо крайній строк оплати - 16.10.2024 року, то лист-вимогу мало бути надіслано не пізніше 22.10.2024. Отже, ОСОБА_1 , як керівник відповідального підрозділу, мав обов`язок вжити заходів претензійно-позовного характеру у строк, передбачений внутрішніми нормативними документами Товариства, а саме надіслати лист-вимогу не пізніше 22.10.2024. Згідно з сталою судовою практикою, зокрема, постановою Верховного Суду у справі № 820/1186/17 від 20 червня 2018 року, лише касовий чек або квитанція з зазначенням деталей оператора поштового зв`язку, дати та виду послуги є належним доказом направлення документів. Представником Позивача не надано жодних доказів направлення листів- вимог контрагенту. Навіть, якщо припустити, що ОСОБА_1 направив лист-вимогу 06.02.2025 (як це він зазначає в своїх пояснення), то все одно він грубо порушив строк направлення такого листа-вимоги, який визначено п. 2.2. зазначеного Положення. Тому доводи представника Позивача, що ОСОБА_1 не порушив вимоги п. 2.2. є необґрунтованими.

Щодо необґрунтованості доводів представника позивача про те, що нібито ОСОБА_1 не порушував пункту 2.3 Положення про управління та контроль за дебіторською та кредиторською заборгованістю акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом АТ «ДПЗКУ» від 20.02.2024 № 25 (далі - Наказ № 25), оскільки (цитата): «висновки, викладені в службовій записці в.о. директора департаменту економічної безпеки та ІТ-адміністрування АТ «ДПЗКУ» від 24.03.2025 № 285/3, а також відомості, що містяться в протоколі засідання правління АТ «ДПЗКУ» від 07.04.2025 № 51/2025, в частині дат виникнення боргу у контрагента не мають конкретизованого аналітичного характеру, а є довільним авторським викладом». Відповідно до пункту 2.3 Положення про управління та контроль за дебіторською та кредиторською заборгованостями акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», яке затверджено наказом АТ «ДПЗКУ» від 20.02.2024 № 25 (далі - наказ № 25) «керівники структурних підрозділів Товариства та відокремлених підрозділів Товариства забезпечують дотримання вимог щодо заборони відвантаження товаро-матеріальних цінностей, виконання робіт, надання послуг та/або оплати у разі наявності у контрагента простроченої, проблемної, сумнівної або безнадійної дебіторської заборгованості до повного погашення такої заборгованості». Звертаємо увагу суду, що в порушення зазначеного пункту 2.3. наказу № 25 ОСОБА_1 , як директор Філії, дозволив відвантаження належної ОСОБА_3 кукурудзи за наявності боргу зі сторони контрагента. Листом від 02.04.2025 № 127 ОСОБА_1 надіслав свої пояснення (копія міститься в матеріалах справи) в яких фактично визнав, зокрема, що погодив відвантаження зерна контрагенту ОСОБА_3 при наявності в останнього непогашеної дебіторської заборгованості. Вказаний факт також підтверджується документами, які надані Філією та були долучені до відзиву на позовну заяву. Зокрема, листом від 30.06.2025 № 448 (копія міститься в матеріалах справи) Філія повідомила, що станом на 01.01.2025 по поклажодавцю ОСОБА_3 рахувалась дебіторська заборгованість згідно договору № 1-ПРВ/2024 від 03.09.2024 (копія міститься в матеріалах справи) в сумі 1776405,06 грн. 06.01.2025 ОСОБА_3 частково погасив зазначену заборгованість, перерахувавши на рахунок Філії 199000 грн. Факт наявності заборгованості підтверджується також актом звірки взаєморозрахунків станом на 06.01.2025. При цьому в цей же день (06.01.2025), ОСОБА_1 було підписано Наказ на відпуск (відвантаження) хлібопродуктів № 101 від 06.01.2025, а саме кукурудзи 3 кл. у кількості одна тисяча тон (копія міститься в матеріалах справи). Отже, ОСОБА_1 допустив порушення вимог пункту 2.3. Положення про управління та контроль за дебіторською та кредиторською заборгованостями акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», яке затверджено Наказом № 25. Таким чином, доводи представника Позивача про те, що нібито на момент відвантаження не було заборгованості у контрагента ОСОБА_3 , не відповідають дійсності та не спростовують факту порушення ОСОБА_1 пункту 2.3 Наказу № 25.

Щодо підтвердження представником Позивача факту несвоєчасної акредитації ОСОБА_1 (як керівником філії) контрагента ТОВ «Логістос Тренссервіс». У відповіді на відзив представник Позивача підтвердив факт несвоєчасної акредитації ОСОБА_1 (як керівником філії) контрагента ТОВ «Логістос Тренссервіс» (із запізненням на одну добу). Вказаний факт є порушенням вимог п. 4.1. Положення про акредитацію контрагентів АТ «ДПЗКУ». Згідно з п. 4.1 Положення про акредитацію контрагентів акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» заборонено укладення Договорів і додаткових угод з контрагентами до моменту присвоєння ДЕБ в системі 1С відповідного рівня акредитації (первинна акредитація) або при непроходженні своєчасної переакредитації чи щодо яких встановлено «низький» рівень акредитації відповідно до вимог Положення». 19.03.2025 в інформаційну систему Товариства надійшла заявка Філії щодо акредитації контрагента ТОВ «Логістос Транссервіс» (ЄДРПОУ 45050418) (скріншот з програми 1С додається) із формулюванням: Внесення контрагента для заключення договору про переведення боргу. На запитання працівників департаменту економічної безпеки та ІТ-адміністрування АТ «ДПЗКУ», який борг буде переведено на вказану юридичну особу головний бухгалтер Філії повідомила, що ТОВ «Логістос Транссервіс» буде здійснювати погашення боргу за ОСОБА_3 20.03.2025 директор Філії ОСОБА_1 зателефонував до Департаменту з проханням прискорити акредитацію ТОВ «Логістос Транссервіс», так як із вказаним товариством вже укладено договір про переведення боргу і частина коштів вже була переведена на Філію, в рахунок погашення боргу ОСОБА_3 . Працівниками Департаменту безпеки та ІТ-адміністрування було поставлено ОСОБА_1 питання щодо узгодженості укладання такого договору зі структурними підрозділами центрального офісу АТ «ДПЗКУ» та наявності у нього повноважень на укладання таких правочинів, згідно виданої йому довіреності від 01.10.2024 № 375, останній пояснень не надав. Враховуючи телефонний дзвінок ОСОБА_1 працівникам Департаменту з проханням прискорити процедуру акредитації ТОВ «Логістос Транссервіс» у зв`язку з вже укладеним договором, ОСОБА_1 усвідомлював протиправність власних дій та порушення ним п. 4.1 Положення про акредитацію контрагентів акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Отже, ОСОБА_1 було укладено договір про переведення боргу з ОСОБА_3 і ТОВ «Логістос Транссервіс» від 18.03.2025 № бн, тобто за день до подачі заявки на акредитацію контрагента ТОВ «Логістос Транссервіс», що є порушенням п. 4.1 вищевказаного Положення про акредитацію контрагентів. Тому доводи представника Позивача, що було допущено порушення вказаного п 4.1. «лише на одну добу», не скасовує факту такого порушення.

Щодо необґрунтованості доводів представника позивача, що начеб то ОСОБА_1 не перевищено повноваження надані йому довіреністю № 375 від 01.10.2024, оскільки в довіреності не зазначено заборону щодо укладання договору про переведення боргу. Аргументи представника Позивача про те, що відсутність у довіреності прямої заборони на укладення договорів про переведення боргу нібито свідчить про наявність таких повноважень, є юридично неспроможними. Такий підхід нівелює саму правову природу інституту представництва: якщо вважати допустимим усе, що прямо не заборонено довіреністю, то втрачається сенс будь-якого делегування повноважень. Представник Позивача також намагається ввести суд в оману шляхом некоректного цитування п. 14 Довіреності ОСОБА_1 . Зазначаємо, що текст вищевказаного пункту має наступний зміст: Повірений має право здійснювати усі необхідні заходи щодо погашення дебіторської заборгованості поклажодавців, інших належних Зерновому складу, платежів за Договором складського зберігання зерна шляхом переоформлення зерна поклажодавця у власність Зернового складу (або АТ «ДПЗКУ»), або продажуна конкурентних засадах дляневитребуваного зерна, а такожукладати, підписувати, змінювати або розривати договори про реалізацію зерна та конкурентних засадах, у т. ч. договори з біржовим брокером на здійснення біржових операції, акредитації на біржі тощо, та вчиняти інші необхіднідіїз питань виконанняумов Договору складського зберігання зерна. В свою чергу представник Позивача у п. 14 Довіреності використав відокремлені від контексту твердження, а саме: Повірений (позивач) має право: «здійснювати усі необхідні заходи щодо погашення дебіторської заборгованості поклажодавців... шляхом переоформлення... укладати договори..., тощо, та вчиняти інші необхідні дії з питань виконання Договору складського зберігання зерна». Таким чином, п. 14 Довіреності не передбачає права Позивача переоформлювати та укладати будь-який договір, а під формулюванням «здійснювати усі необхідні заходи щодо погашення дебіторської заборгованості поклажодавців шляхом переоформлення... укладати договори» розуміється виключно переоформлення зерна у власність Філії на конкурентних засадах для невитребуваного зерна та укладання договорів зазначених у вказаному пункті Довіреності.

Щодо необґрунтованості доводів представника Позивача, що нібито ОСОБА_1 не був ознайомлений з внутрішніми нормативно-правовими актами Товариства.Як вже було зазначено у відзиві, ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений під підпис з усіма внутрішніми нормативними документами Товариства. Цей факт підтверджується Аркушем ознайомлення з нормативними документами АТ «ДПЗКУ», у якому ОСОБА_1 власноручним підписом засвідчив факт ознайомлення з відповідними актами (копія міститься в матеріалах справи). Крім того, з метою ознайомлення копії наказів №№ 124, 139 та 25 були направлені на Філію засобами корпоративної пошти, що підтверджується скріншотами з корпоративної електронної пошти (долучені до матеріалів справи). Додатковим доказом ознайомлення ОСОБА_1 , зокрема, з Положенням про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженим наказом Товариства від 09.11.2023 № 124, є копія листа від 12.02.2025 № 108, підписаного самим ОСОБА_1 . У цьому листі він безпосередньо посилається на вказане Положення, що свідчить про факт його ознайомлення з його змістом. Тому доводи представника Позивача в цій частині також є необґрунтованими.

Щодо необґрунтованості доводів представника позивача, що оскільки дії ОСОБА_1 не завдали шкоди, то роботодавець не мав права притягувати його до дисциплінарної відповідальності. Слід зазначити, що для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності не має значення, чи призвів вчинений ним дисциплінарний проступок до настання реальних негативних наслідків - для накладення дисциплінарного стягнення цілком достатньо фіксації самого факту винного вчиненого працівником порушення трудової дисципліни, а наявність чи відсутність шкідливих наслідків може бути врахована тільки при визначенні тяжкості проступку та виборі виду дисциплінарного стягнення. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24 липня 2019 року у справі № 359/4316/17 (провадження № 61-25878св18), від 30 березня 2020 року у справі № 489/7807/18 (провадження № 61-15378св19) та від 20 травня 2020 року у справі № 754/4355/17 (провадження № 61-47954св18). Таким чином, відсутність шкоди за наслідками вчиненого ОСОБА_1 дисциплінарного проступку не виключає наявності факту дисциплінарного проступку та не є обставиною, що унеможливлює притягнення винної особи до дисциплінарної відповідальності. У зв`язку з усім вищезазначеним, доводи викладені у відповіді на відзив є абсолютно необґрунтованими. З урахуванням наведених обставин, керуючись вимогами ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 03 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 надав пояснення аналогічні викладним у позові, додатково зазначив, що коли його довіритель отримав наказ пропитягнення його до дисциплінарної відповідальності від 14.04.2025, представник у позивача не уточнив, бо той дуже хворіє.

Також зазначив, що керівник, як особа, яка не є єдиним технічним виконавцем вимог чи то законодавства чи то інструктивних матеріалів. Він організовує відповідні заходи для того, щоб у даному випадку контрагент повідомлений про факт наявності певної заборгованості. Бондаренко сам подава керівництву пояснення, і у цьому випадку він повідомляв, що вживалися відповідні заходи, повідомлявся контрагент, але якщо не було це спрямовано відповідними цінними листами з повідомленням, як це прямо не передбачено процедурними документами, то те, що були спрямовані рекомендовані листи без опису, вважає, що це у достаній мірі дотримана процедураю. Те, що їх немає у наявності у даному випадку ці листи можуть знаходитися або не знаходитися, він цього не знаєчи є дотримання канцелярської та виконавської дисципліни на підприємстві.

Певні інструктивні матеріали включаючи і погашення доведені до відома керівництва. Підписи про ознайомлення ОСОБА_5 з ними датоані більш ранніми датами, зміни були внесені пізніше і це однією з основних тез, які стосуються обґрунтування позову. Вони з позивачем не вбачали явної необхідності у тому, таким чином організовувати процес підготовки зважаючи на строки. Він подавав запити, можна з еими ознайомитися, має на увазі, саме відношення корпорації до цих запитів. Питання повідомлення Троценка про заборгованість повинно було бути з іще до накладення на ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення. ОСОБА_6 би підтвердив, що він отримував цілисти від ОСОБА_5 , просто це питання ніхто не ставив. Було питання оголосити догану. Якщо потрібно, вони візьмуть ці листи у Троценка, якщо вони у нього збереглиця, і нададуть.

Враховуючи, що функцій керівника напевно входить безпосередньо підготовка змісту листів, він підписує їх. Лист про який говорить представник відповідача, був підготовлений фахівцем, він його підписав, звісно мав би ознайомитися з його змістом. У цьому листі іде посилання на заголовок документа, він знав про заголовок цього документа, документ існував і раніше. Але про факт ознайомлення з документом свідчить виключно певні докази, які говорять проте, що з таким то документом чи на звороті цього документу ознайомлювачем робиться відмітка, прозорим і зрозумілим способом, що він дійсно ознайомився з цим документом. Він зіслався просто на заголовок цього документу, повний зміст. Про це може свідчити лише підпис керівника.

Не вважає, що строки акредитації порушено на 1 добу. У даному випадку не буде висловлювати якусь категоричну оцінку, це є позиція самого позивача і він у цій частині він констатує факт, так у силу технічних причин, відсутність на робочому місця працівника, який відповідальний. Керівник навпаки, враховуючи інтереси корпорації, максимально швидко намагався вирішити питання дебіторської заборгованості, проти цього йому ніхто не заперечує, і це йому вдалося. Здійснив акредитацію на наступну добу після підписання договору з контрагентом. Питання проставлення дати на договорі не означає, що договір є тим який діє. Теоретично можна не виключати тієї обставини, що усі примірники договору підписано вчора могли бути у ОСОБА_5 і лише після акредитації він надав той примірник, який належить особі, це технологічний момент. Це він припускає, що так могло бути. Все ж таки договір спрацював, виключати таку версію напевно не варто. Договір містить дату, яка є відмінною від дати акредитації на 1 добу.

У довіреності є частина, яка забороняє укладення певних видів договорів без попередньої згоди правління і там не міститься заборона на укладення договору переведення боргу, це є категорія, яка не є у якомусь чистому вигляді, тією яка стосується профільної діяльності, що пов`язано з складським зберіганням, перевантаженням і іншими моментами, які безпосередньо стосуються виробничої діяльності.Переведення боргу це є загальною цивільно-правовою категорією і звертаючись і до контракту і до всіх нормативних матеріалів, які пов`язують керівника, у даному випадку, до зменшення, до ліквідації дебіторської заборгованості, він вважає, що тут перевищень ніяких не допущено. Він не вважає, що це є перевищення повноважень, оскільки це не заборонено. Інтереси підприємства мають бути задоволені. Заборгованість була погашена завдяки діям ОСОБА_5 . Корпорація мовчазною згодою схвалила дії ОСОБА_5 . Ніякого перевищення немає, ніякого оспорювання договору немає, платіж прийнятий. Коли правління засідає, то воно може застосувати доану, звільнення, а може взагалі нічого не застосовувати. Умовно кажучи наслідки розгляду дисциплінарного питання є незастосування, вільно могли б враховуючи наслідки нічого і не застосовувати.

Представник відповідача Державної продовольчо-зернової корпорації України у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав пояснення аналогічні викладені у відзиві. Додатково пояснив, що згідно п. 3.2 договору, який було підписано контрагентом Троценком строк виконання зобов`язання за договором становить 5 банківських днів до відвантаження виду культури на виконання умов договору Троценку було встановлено 30.09.2024. Дебіторська заборгованість виникла після відсутності передоплати за надані послуги, тобто 16.10.2024 здійснити оплату за послуги з перевантаження, які були здійснені 31.10.2024. Тобто Троценко мав 16.10.2024 заплатити кошти для того щоб отримати зерно до 21.10.2024. Початок порушення Бондаренком обов`зків почався 21.10.2024. Контрагент має платити за 5 днів до відвантаження. Відвантаження відбулося 21.10, а 16.10 необхідно було заплатити за ці послуги. У свою чергу контрагент послуги не оплатив. Бондаренко підписав наказ про відвантаження, що було заборонено, оскільки договором і положенням заборонено відвантаження до оплати послуг, у борг корпорація нічого не відвантажує. ОСОБА_5 з контрагентом уклав договір у вересні 2024 року, коли узяв на зберігання зерно. Було підписано договір про переведення боргу у березні 2015 року. Початком Бондвренком своїх обов`язків відбулося 22.10, оскільки лист-вимога мав бути направлений на 5 день після невиконання зобов`язання щодо оплати. Контрагент мав 16.10 заплатити і протягом 5 днів він не заплатив, то уже на 6 день 22.10 порушено. Коли відбулося відвантаження зерна відповідачу не було відомо, бо директор філії самостійно приймає рішення про відвантаження. Служба безпеки 03.03.2025 написала службову записку на філію і попросила пояснити чому накопичила такий борг і чому ОСОБА_5 не вжив заходів. Як саме служба безпеки виявила порушення, він не знає, але напевно, що у системі 1С. 02.04.2025 ОСОБА_5 надав пояснення щодо факторів і фактично визнав, що було здійснено відвантаження зерна, що була заборгованість і пояснював свої дії тим, що він просто вживав заходів щодо погашення заборгованості, а те, що він порушим умови пояснив тим, що він типу вжив же заходів і стягнув цей борг у результатв, а те, що борг висів більше ніж пів року і він не вживав дій, і те, що підписав з контрагентом договір, який він не мав права підписувати, він негативних наслідків не оставив, стягнув кошти. Притягли до відповідальності, за те, що несвоєчасно вжив заходів , перевищив повноваження. ОСОБА_5 у квітні місяці дисциплінарна відповідальність була понесена уперше. Йому було оголошено догану без позбавлення пемії, за порушення внутрішньо нормативних актів, його навіть не звільнили за це. Позов щодо недоотриманих коштів не подавався. Ненастання шкоди не позбавляє права роботодався притягувати до адміністративної відповідальності. Шкода підприємству завдана була (3% річних, інфляційі витрати), було недоотримано вчасно кошти, порушено внутрішньо - нормативні акти. На момент притягнення ОСОБА_5 до відповідальності юридично цього факту встановлено не було, але це не позбавляє права притягнути його до відповідальності. Відвантажував зерно неодноразово, тобто перше відвантаження відбулося у жовтні 2024 року і ОСОБА_5 відвантажив, чим порушив положення про заборону відвантаження без оплати за наявності заборгованоств. У цьому ж жовтні 2024 року ОСОБА_5 протягом 5 днів після відвантаження не направив контрагенту вимогу про погашення такої заборгованості. Далі у січні 2025 року ОСОБА_5 знову відвантажив ОСОБА_6 ще іншу партію, здається сої, і знову не направив лист по цьому факту, тому відвантажив за наявності заборгованості. Станом на 06.01.2025 зберігалася заборгованість, він знову відвантажив, не надіслав листа вимогу і нічого не вчинив. Фактично заборгованість накоричувалася, і уже у березні коли усе це виявили, він почав слати листи-вимоги, птипу сплатити заборгованість. Був продовжуваний проступок і була бездіяльність. Не мав права узагалі підписувати цей договір з контрагентом, який не був акредитований. Наслідком для корпорації від правопорушення є довідка служби аудиту, було проведено розрахунок і фактично ОСОБА_5 було завдано збитків у сумі (розрахунок пені)-упущена вигода становить 467 000 грн. Піднімалося питання щодо звернення із позовною заявою до ОСОБА_5 , з метою стягнення цих коштів, поки це питання не вирішено, буде вирішуватися окремо. Він здійснив 4 порушення, завдав потенційно збитків для корпорації на 467000 грн. і йому за це було винисено догану без позбавлення премії і т.д. Роботодавець максимально гуманно віднісся до порушення, хоча для державного підприємства є неприпустимим така халатність. У ОСОБА_5 закінчився контракт з підприємством у червні 2025 року, із нам не було продовжено контракт, наразі він не є керівником філії. Було звільнено на підставі порушення умов контракту. Поте він оскаржує догану. У нього були іще інші порушення, які не є предметом даного позову. Контракт закінчився 30.04. і його було звільнено 30.04, але не у зв`язку з закінченням контракту, а у зв`язку з порушеннями. Договір із Троценком було укоадено 03 вересня 2024 року. ОСОБА_5 діяв у рамках своїх повноважень, мав право укласти договір про перевантаження, є така практика. ОСОБА_6 укладаючи договір, знаючи його умови, повинен був передбачити можливість виконання цього договору, якщо він їх не врахував, то це виключно проблеми ОСОБА_6 , а не філії. Якщо виникають якість форс мажорні обставиниабонемоливість втконання договору, то контрагент ОСОБА_6 мав звернутися з листом до ОСОБА_5 і запропонувати укласти наприклад додаткову угоду про розтермінування оплати послуг або переукласти договір, як суб`єкт господарської діяльності, як строна договору маж ужити заходи і повідомити, що не може оплатити, бо вийшов меморандум і є проблеми, прошу погодити реструктуризацію заборгованості чи відстрочку і т.д., ОСОБА_6 цього не зробав. Відповідно ОСОБА_7 , що накопичується заборгованість і немає жодної інформації від ОСОБА_6 про неможливість оплати, мав діяти відносно внутрішнього положення і вживати заходів щодо стягнення заборгованості. Проблеми ОСОБА_6 позивача не турбують, турбує, що формується борг. Поперше ОСОБА_5 не мав права відвантажувати без оплати за наявності боргу. Коли уже так сталося, топісля 5 днів мав надіслати лист вимогу про оплату. При винесенні ОСОБА_5 догани правляння керувалося службовою розпискою, листом-поясненням ОСОБА_5 і протколом засідання правління, було зазначено які саме пункти контракту він порушив. Був факт, що на моент відвантаження зерна, була наявна дебіторська заборгованість скма немає значення, чи за січень-лютий, чи за більший період, на момент відвантаження вонабула, і він відвантажив за наявності заборгованості, вимоги не направлені, борг не погашено. Станом на стогодні позов до ОСОБА_6 чи ОСОБА_5 про відшкодування збитків не подавався. Керівники філії періодично звітують про діяльність філії. Якщо ОСОБА_5 у поясненнях прсилається на пункт положення то очевидно він з його змістом ознайомлений.Чи направлялися ОСОБА_5 дебіторські звіти йому невідомо. Чи досліджувалися звіти при винесенні наказу невідомо. Наказ був 14.04.2025, пояснення ОСОБА_5 надані 02.04.2025 і без пояснення ОСОБА_5 фактично не можливо було достеменно встановити чи було порушення чи ні. Тому жодні строки на його думку порушено не було і сам він не зміг пояснити чому він так вчинив, допустив порушення. І якби він це пояснив належним чином, його б не було притягнуто до відповідальності. Так як він цього не зробив, то 02.04.2025 керівник прийшов до висновку, що ці порушення не спростовані і він їх вчинив. Навіть якби були ці звіти, всеодно було відвантаження за наявності заборгованості, а це було заборонено. Він не мав права підписувати договір про переуступок боргу. Строк не порушено півроку іще не пройшло. ОСОБА_5 був ознайомлений з усіма змінами до положення, розсилку було зроблено електронною поштою на наступний день в у сі 53 філії, надано скріншоти з електронної пошти. Були надіслані накази, статут, інші нормативні документи. ОСОБА_5 було ознайомлено під підпис. Він посилається на ці документи у переписці, що надсилав звіти про акредитацію, надсилав заявки, абсурдно стверджувати, що він з ними не ознайомлений. Ознайомившись з наказом п. 124 - 10.11.2023 о 13:24, наказ № 139 28.11.2023, № 25 20.02.2024, останні зміни до них були направлені одразу після їх винисення на наступний день, це стандартна процедура, внутрішній корпоративний порядок. Пункт 14 інструкції стосується договору складського зберігання, окільки у рамках цього договору керівник філії має право переписати зерно поклажодавця на баланс філії у випадку виникнення дебіторської заборгованості, у рамках договору складського зберігання. ОСОБА_5 з Троценком уклали договір про надання послуг з перевантаження, його укладення передбачено п. 4 довіреності. Він мав право укласти договір, це передбачено довіреністю, а саме вживати заходи «інші» передбачені п. 14 якщо це стосується договору складського зберігання, це різні договори. Один і другий договори передбачені довіреністю, але у цьому випадку був договір складського зберігання. Якщо Бондаренко підписав від імені Державної продовольчо-зернової корпорації України в особі філії певні договори з перевищенням повноважень, то це є підставою вважати, такий договір завідома нікчемним і у випадку, якщо виникатимуть якісь спори, то вони можуть посилатися на цей пункт і говорити, що директор філії був не уповноважений на підписання цього договору. Тобто, якщо директор філії підписав договір із перевищенням повноважень про надання якихось послуг, то вони можуть не надавати ці послуги,оскільки він підписав як особа не уповноважена. А те, що він підписав, як не уповноважена особа договір про переведення боргу і їм швидко не заплатили кошти, то це у інтересах корпорації, кошти зайшли, але ж вони не будуть заперечувати, що їм не потрібні ці кошти для виконання цього договору. Кошти зайшли, але факт того, що він не мав права цього підписувати те, що він формально порушив процедуру акредитації і могло спричинити інші наслідки негативні, це добре, що погасили цей борг, але якби його не погасили. ОСОБА_5 порушив внутрішню документацію і все.

Строки накладення дисциплінарних стягнень дотримано, стягнення накладається протягом місяця з моменту виявлення, але не пізніше ніж за пів року з моменту вчинення. Виявлено допущені порушення було 24.03.2025, а саме коли було складено службову записку на ім`я голови правління № 285/3 про виявлені факти порушення службової дисципліни. Потім ОСОБА_5 у поясненнях усіх цих обставин було запитано надання пояснень, які він надав 02.04.2025, через 8 днів після. Це було виявлено і притягнуто його до відповідальності наказом товариства 14.04.2025 через 20 днів. Лист від 03.03.2025 Департамент безпеки установив, що є дебіторська заборгованість і те, що якщо вона наявна то иректор філії зобов`язаний надати матеріали по такій дебіторській заборгованості до Департаменту безпеки для проведення заходів щодо її стягнення уже не на рівні Департаменту безпеки. Однак у листі не йдеться мова про те, що ОСОБА_5 було порушено. Встановлено факт наявності дебіторської заборгованості. На цьому стані Департаменту безпеки ще не було відомо на цьому етапі, що ОСОБА_5 взагалі не вживалось заходів щодо дебіторської заборгованості. Тут Департамент безпеки посилається на п.2.3. Виявлено лише заборгованість, а не виявлено, що ОСОБА_5 листи не направлялися, що він не вжив заходів щодо стягнення цієї заборгованості. Дебіторська заборгованість млже виникнути у будь якому випадку, незалежно від того, чи вживав ОСОБА_5 заходи чи не вживав, це окремий факт і настання заборгованості не означає, що ОСОБА_8 зробив неправильно. Заборгованість може настати і без порушень з документами філіх будь-яких внутрішніх нормативних актув. Вже коли ОСОБА_5 надіслів матеріали по цьому контрагенту і сформували цю службову записку, тоді було встановлено, що є можливо порушення з його сторони і потім йому запропонували надати пояснення щодо можливих порушень. І от коли він належно не зміг пояснити ці факти, саме після ознайомлення з його поясненнями було чітко встановлено ці порушення, оскільки він не спростував їх. У поясненнях надав докази, що вживав якісь заходи і що з його сторони немає порушень, тоді б можна було говорити, що не було встановлено факт порушень. Без його пояснень не могли достовірно стверджувати, що він там щось вчинив правильно чи не правильно, а пояснення він надав лише 02.04.2025, і через 12 днів його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. З цього все почалося, Департамент безпеки виявив, що є порушення і поцікавився чому ця заборгованість не погашена і коли було виявлено порушення. Було встановлено у березні, що у січні-лютому було відвантаження. 06.01.2025 за наявності дебіторської заборгованості підписав наказ про відвантаження кукурудзи 3 класу, копія наказу додана до відзиву. Він це вчинив як директор філії, але на момент відвантаження їм про це не було відомо, тому, що це фіксує бухгалтерія філії, яка підпорядкована ОСОБА_5 . А товариство знаходиться у м. Києві іне бачить цієї інформації, і не зобов`язане перевіряти кожен факт. Порушення можна встановити лише перевіряючи документи. Через те, що побачили, що велика дебіторська заборгованість,запросили матеріали і у березні встановили, що у січні-лютому він відвантажив при наявності заборгованості. Теоретично можна встановити раніше, якщо запросити ці матеріали. Саме через це до нього було застосовано догану. Є строки пів року, він відвантажив 06.01.25, притягнудо до відповідальності у квітні, тобто через 4 місяці, в межах піврічного строку, коли можливо притягнути до відповідальності. У загальному з моменту вчинення, а приягнуто було у березні, коли здійснювалася перевірка, поза межами перевірки це не можливо було виявити. Приягнули протягом місяці після виявлення. Листів, які ОСОБА_5 мав направити протягом 5 днів після заборгованості не було.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно копії контракту № 13 від 06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова компанія України» «Гребінківський елеватор», строком до 09.10.2024 включно. 24.03.2025 відповідно до Додаткової угоди № 2 до Контракту № 13 від 06.10.2023 строк дії контракту продовжено до 30.06.2025 (а.с. 44-48).

Відповідно витягу з протоколу № 51/2025 засідання правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова компанія України» «Гребінківський елеватор» від 07.04.2025 по сьомому питанню порядку денного вирішено: притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани ОСОБА_1 , директора філії АТ «ДПЗКУ» «Гребінківський елеватор». Доручено управлінню персоналу та адміністративного забезпечення АТ «ДПЗКУ» підготувати відповідний проект наказу (а.с. 8-11).

Наказом від 14.04.2025 № 14.04/1-к/тр «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », відповідно до статей 147-149 Кодексу законів про працю України, пунктів 5.1. та 5.2. Контракту від 06.10.2023 № 13 укладеного між ОСОБА_1 та АТ «ДПЗКУ», за порушення вимог пунктів 2.2 та 2.3 Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом АТ «ДПЗКУ» від 09.11.2023 № 124, пункту 3 наказу АТ «ДПЗКУ» від 20.02.2024 № 25 «Про затвердження нової редакції Положення про управління та контроль за дебіторської та кредиторською заборгованостями акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», пункту 4.1. Положення про акредитацію контрагентів АТ «Державна продовольчо- зернова корпорація України», затвердженого наказом АТ «ДПЗКУ» від 28.11.2023 № 139, пунктів 1.3., 1.4., 3.4.1., 3.4.3., 3.4.19. Контракту, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 від 02.04.2025 № 127 (вх. № 942/2 від 02.04.2025), - оголошено догану ОСОБА_2 , директору філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор» (а.с. 49).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У наказі від 14.04.2025 № 14.04/1-к/тр «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » (далі Наказ) в.о. головою правління О. Юрченком оголошено догану ОСОБА_1 відповідно до порушення норм трудового законодавства, контракту та пунктів Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Вимоги пунктів 2.2 і 2.3 Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом АТ «ДПЗКУ» від 09.11.2023 № 124 говорить про наступне. Керівник відповідального підрозділу зобов`язаний вжити залежні від нього заходи по недопущенню виникнення простроченої та негайного погашення наявної простроченої дебіторської заборгованості, зокрема:

-провести переговори з уповноваженою особою підприємства-боржника, в ході яких з`ясувати причини невиконання контрагентом своїх зобов`язань та розглянути можливі шляхи погашення заборгованості перед AT «ДПЗКУ» в добровільному порядку;

-не пізніше ніж на 5-ту добу від початку прострочення дебіторської заборгованості направити контрагенту-боржнику лист-вимогу (претензію) про необхідність погашення дебіторської заборгованості (далі - Вимога), складену згідно зразка, наведеного у додатку № 1 до Положення. Вимога надсилається контрагенту-боржнику цінним листом з описом вкладення. До Вимоги обов`язково додаються: акти виконаних робіт (наданих послуг), рахунки-фактури, акти звірки взаєморозрахунків та інші документи, необхідні з огляду на особливості укладеного сторонами договору. Копію Вимоги та доказів її направлення контрагенту-боржнику (чека, поштової накладної та опису вкладеїшя) Відповідальний підрозділ зобов`язаний падати до управління бухгалтерського обліку та консолідованої звітності департаменту управлінського та бухгалтерського обліку Товариства для відображення у бухгалтерському обліку;

-інші заходи, передбачені чинним законодавством або умовами договору.

У разі, якщо вжиті відповідальним підрозділом заходи не забезпечили погашення дебіторської заборгованості контрагентом, керівник відповідального підрозділу зобов`язаний протягом 20 днів з моменту виникнення дебіторської заборгованості повідомити про це департамент економічної безпеки та ІТ-адміністрування шляхом подання відповідної службової записки про необхідність вжиття заходів досудового врегулювання спору (а.с. 73-78).

Пункту 3 наказу АТ «ДПЗКУ» від 20.02.2024 № 25 «Про затвердження нової редакції Положення про управління та контроль за дебіторської та кредиторською заборгованостями АТ «ДПЗКУ» говорить про заборону відвантаження товарно-матеріальних цінностей, виконання робіт, надання послуг та/або оплату в готівковій або безготівковій формі у разі наявності у контрагента простроченої, проблемної, сумнівної або безнадійної заборгованості до повного погашення заборгованості. Контроль та відповідальність за дотриманням зазначених вимог покладається на керівників структурних та відокремлених підрозділів АТ «ДПЗКУ» (а.с. 13-16).

Пункт 4.1 Положення про акредитацію контрагентів АТ «ДПЗКУ», затвердженого наказом АТ «ДПЗКУ» від 28.11.2023 № 139 говорить про заборону укладення Договорів і додаткових угод з контрагентами до моменту присвоєння ДЕБ в системі 1С відповідного рівня акредитації (первинна акредитація) або при непроходженні своєчасної пере акредитації чи щодо яких встановлено «низький» рівень акредитації відповідно до вимог цього Положення (а.с. 17-24).

Разом з цим розділом 5 Контранку передбачено відповідальність сторін за підсумкави вчинених порушень. Так, в цьому розділі говориться про те, що керівник несе персональну відповідальність за наслідки прийнятих ним рішень та у разі невиконання чи неналежного виконання обов`язків (а.с. 44-48).

Догану ОСОБА_1 було оголошено за сукупністю викладених вище обставин, що потягло за собою відповідальність передбачену пунктами 1.3, 1.4, 3.4.1, 3.4.3, 3.4.19 Контракту.

1.3. У відносинах з третіми особами Керівник, діє від імені та в інтересах Філії, має повноваження, виконує функції та обов`язки, передбачені законодавством України, положенням про Філію, довіреністю, виданою йому Товариством, та договорами, укладеними відповідно до чинного законодавства Укрпаїни.

1.4. Керівник у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, підзаконними нормативно-правовими актами, положенням про Філію, Колективним договором, організаційно-розпорядчими Товариствами, довіреністю та цим Контрактом.

3.4.1. Корівник має право діяти на підставі довіреності від імені Товариства в якості директора Філії, представляти інтереси Філії в усіх підприємствах, установах та організаціях виключно в рамках наданих йому положенням про Філію, довіреністю та цим Контрактом повноважень.

3.4.3. Виконувати накази, розпорядження та доручення Товариства.

3.4.19. Вживати заходів щодо недопущення заборгованості з виплати заробітної плати, простроченої кредиторської та дебіторської заборгованості.

Під час вивченням судом обставин, що передували оголошенню догани ОСОБА_9 встановлено наступне.

Між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова компанія України» та приватною особою ОСОБА_3 укладено договір № 1-ПРВ/2024 про надання послуг з перевантаження зернових від 03.09.2024 (а.с. 39-43).

Договір укладено в рамках визначених пунктами контракту № 13 від 06 жовтня 2023 та довіреністі № 116 від 26.03.2025 (а.с. 35, 44-48).

За умовами п. 3.3. Договору розрахунки за надані послуги здійснюються в безготівковій формі, в національній валюті України гривні (а.с. 41).

Відповідно до Акту здачі-приймання робіт № 390 від 21.10.2024 за перевантаження кукурудзи сплачено кошти у сумі 60657 грн. (а.с. 167).

10.12.2024 ряд основних банків України підписали «Меморандуму про забезпечення прозорості функціонування ринку платіжних послуг», встановлено обмеження лімітів на перерахування безготівкових коштів: «1) для клієнтів «високого» рівня ризику встановлювати ліміт в сумі до 50 тис. грн/міс.; 2) для клієнтів «середнього» та «низького» рівня ризику - відповідно до лімітів та строків поетапної реалізації: з 01.02.25 - в сумі до 150 тис. грн/міс. (а.с. 31-34).

Відтак, контрагент фізична особа, фактично був позбавлений можливості розраховуватись в належні строки.

В січні 2025 року ОСОБА_3 було погашено 199000,00 грн. боргу (а.с. 105). 06.02.2025 року та 20.02.2025 року ОСОБА_3 надіслано листи-вимоги (№96 та №123) про погашення існуючої заборгованості. В січні-лютому 2025 року було здійснено відвантаження належної ОСОБА_3 кукурудзи для подальшої реалізації, частина коштів від якої, а саме 1 981057,44 грн (надійшли 19.03.2025 року) була спрямована на погашення існуючої заборгованості.

З метою запобігання росту дебіторської заборгованості, для забезпечення інтересів АТ «ДПЗКУ», в тому числі, виконання партнерських зобов`язань перед контрагентом, було укладено договір № 1 про переведення боргу від 18.03.2025 за участю АТ «ДПЗКУ» між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Логістос Транссервіс» (а.с. 106-108), за умовами якого останнє взяло на себе зобов`язання сплачувати борг ОСОБА_3 на рахунок Філії АТ «ДПЗКУ» та перерахувало кошти на рахунок філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова компанія України» «Гребінківський елеватор» у сумі 1981057 грн. (а.с. 27-30).

Відповідно до п. 2.4 Положення «Про управління та контроль за дебіторської та кредиторською заборгованостями АТ «ДПЗКУ» філією Гребінківський елеватор кожного місяця надається інформація до служби внутрішнього аудиту у формі Звіту щодо стану виконання зобов`язань за договорами, у який вносилася інформація про дебіторську заборгованість ОСОБА_3 (а.с. 12). Проте, відсутність такої інформації у Звітах не спростовано відповідачем у судовому засіданні.

З наданих пояснень представником позивача встановлено, що у 2024-2025 маркетингових роках ОСОБА_3 є одним з основних поклажодавців філії, який завіз на філію 7600 т. зернових та зернобобових, що складає 28% від всього об`єму заготівлі елеватором.

Документи щодо проведення досудового врегулювання були направлені до Департаменту економічної безпеки 10 березня 2025 року разом з гарантійним листом про добровільне погашення заборгованості. Несвоєчасне подання заявки на акредитацію TOB «Логістос Транссервіс», а саме із запізненням на одну добу відбулось по причині перебування у щорічній відпустці відповідального працівника.

Відповідальність директора за укладення договору про переведення дебіторської заборгованості залежить від мети та умов цього договору, а також від того, чи було цим завдано шкоди як Філії так і АТ «ДПЗКУ», чи кредиторам.

Підписання договору О. Бондаренком про переведення боргу було здійснено з метою швидкого зарахування коштів на рахунок філії. Укладення вищевказаного договору (про переведення боргу) дало змогу філії отримати на рахунок 1981057,44 грн. дебіторської заборгованості (а.с. 12).

Суд зауважує на тому, що а ні Довіреність №375 від 01.10.2024, а ні № 116 від 26.03.2025 складені на ім`я позивача ОСОБА_9 , не обмежують останнього в укладанні з безпосередньою згодою з правлінням АТ «ДПЗКУ», Договорів переведення боргу. Крім того, в обов зазначено, що повноваження здійснені ОСОБА_1 з перевищенням, не породжують для Філії та АТ «ДПЗКУ» жодних прав та обов`язків.

Разом з цим, з наданого до відзиву Аркушу ознайомлення (а.с. 111), судом встановлено, що ознайомлення ОСОБА_9 з нормативними документами АТ «ДПЗКУ» відбулося 02.10.2023, проте деякі з документів, а саме: Положення про ведення претензійно-позовної роботи в АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом АТ «ДПЗКУ» від 09.11.2023 № 124; наказом АТ «ДПЗКУ» від 20.02.2024 № 25 «Про затвердження нової редакції Положення про управління та контроль за дебіторської та кредиторською заборгованостями АТ «ДПЗКУ»; Положення про акредитацію контрагентів АТ «ДПЗКУ», затвердженого наказом АТ «ДПЗКУ» від 28.11.2023 № 139 видані та затвердженні після підписання Аркушу.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно достатті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений устатті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

За змістом статей 147-1, 149 КЗпП України, статті 81 ЦПК у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на роботодавця.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни суд з`ясовує, в чому конкретно виявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

У спірних правовідносинах встановлено загальний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності.

З огляду на зміст Контракту, останнім не встановлено спеціальний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності. Проте, слід розуміти, що як директор, особа має нести підвищену відповідальність.

Так, з наданих сторонами письмових доказів, встановлено, що проступок було виявлено працівниками Департаменту економічної безпеки та ІТ-адміністрування АТ «ДПЗКУ» у березні, що підтверджується листом від 03.03.2025 (а.с. 103-104).

Як встановлено з письмових пояснень ОСОБА_9 та не спростовано представником відповідача (а.с. 104) кожного місяця Філією подавався Звіт щодо стану виконання зобов`язань за договорами, в якому також містилася інформація про дебіторську заборгованість ОСОБА_3 , починаючи з жовтня 2024 року.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що днем вчинення проступку є 03.09.2024 з моменту укладення Договору про надання послуг з перевантаження зернових (а.с. 39-43), а днем виявлення 03.03.2025 лист-вимога щодо надання пояснення з приводу погашення дебіторської заборгованості контрагента. Притягнуто до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 наказом в.о. голови правління АТ «ДПЗКУ» - 14.04.2025 року. Викладене свідчить про порушення строку притягнення та накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Так, директором департаменту економічної безпеки та ІТ адміністрування О.Пивоваром було надіслано 03.03.2025 лист директору філії АТ «ДПЗКУ» О. Бондаренку з проханням терміного забезпечити виконання вимог наказу № 124 (а.с. 73) та направити до Департаменту матеріали відносно дебіторської заборгованості ОСОБА_3 , а також надати письмові пояснення підстав відвантаження зерна ОСОБА_3 , при наявності у нього простроченої та проблемної дебіторської заборгованості (а.с. 103-104).

Актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.09.2024 по 06.01.2025 встановлено станом на 06.01.2025 заборгованість на користь Філії АТ «ДПЗКУ» «Гребінківський елеватор» 1760940,56 грн. (а.с. 122).

02.04.2025 директоом Філії О.Бондаренком надано пояснення з приводу наявної на той час дебіторської заборгованості (а.с. 104).

Суд повинен встановити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Під порушенням трудових обов`язків розуміється невиконання чи неналежне їх виконання.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен враховувати характер проступку, обставини, за якими його вчинено, та істотність наслідків порушення трудових обов`язків.

Грубість порушення трудових обов`язків характеризується характером дій чи бездіяльності працівника, істотністю наслідків порушення та формою вини. Таке порушення має бути вчинене без поважних причин, умисно або з необережності.

Право оцінки порушення як грубого покладається на суд, який розглядає конкретний трудовий спір.

З огляду на викладені факти представником позивача, представником відповідача, досліджених письмових доказів, суд не вбачає у діях ОСОБА_9 грубого порушення трудових обов`язків та дисципліни, а також вказане не супроводжується умислом.

З огляду на укладення ОСОБА_9 , як директором Філії, Договору по переведення боргу, надіслання ОСОБА_3 листа-вимоги про погашення заборгованості, останній доклав максимально зусиль для врегулювання конкретної ситуації.

Крім того, судом не встановлено та не надано належних і допустимих доказів представником відповідача щодо наявності завданої шкоди ОСОБА_9 », в результаті вчинення таких дій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є доведеним, а наказ від 14.04.2025 №14.04/1-к/тр «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 оголошено догану, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

У разі задоволення позову, суд має право прямо стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України судовий збір. Це є прямим наслідком принципу розподілу судових витрат та виконання вимоги Закону України «Про судовий збір» і відповідних процесуальних кодексів.

За подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 1211, 20 грн., що і підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 5, 12, 81, 141, 263-264 ЦПК України, ст. 147-149 КЗпП України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Ступнік Сергій Васильович до Державної продовольчо-зернової корпорації України про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарого стягнення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова компанія України» від 14.04.2025 № 14.04/1-к/тр «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 оголошено догану.

Стягнути з акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова компанія України» на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду безпосередньо подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.11.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Державна продовольча-зернова корпорації України, юридична адреса м. Київ, вул. Саксаганського, 1, .

Суддя Ю.О.Ощинська