Справа № 467/1272/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.

за участю секретаря судового засідання - Рожкової Т.М.

заявника ОСОБА_1

представника заявника Рябухи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

Вимоги заявника та обставини, що зумовили звернення до суду

Заявник, упорядковуючи документи, що підтверджують її трудовий стаж, з метою подання їх до уповноваженого органу для оформлення права на пенсійне забезпечення, отримала в Об`єднаному трудовому архіві сільських та селищних рад Арбузинської селищної ради дві довідки: №408 від 04 вересня 2025 року та № 409 від 04 вересня 2025 року, у яких відображено періоди її роботи у колгоспі «Красний октябрь» та у КСГП «Новокрасненське».

Але як виявилось, у цих довідках помилково записано її прізвище як « ОСОБА_2 », замість правильного « ОСОБА_3 ».

Таке може стати на заваді для вірного визначення тривалості її трудового стажу.

З цим, заявник просила встановити факт належності їй довідок №408 від 04 вересня 2025 року та № 409 від 04 вересня 2025 року, що були видані Об`єднаним трудовим архівом сільських та селищних рад Арбузинської селищної ради.

Процесуальні дії, учинені судом у межах цієї справи

Окреме провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2025 року.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2025 року було поновлено судовий розгляд з метою витребування доказів та витребувано необхідні для правильного прийняття рішення докази.

Ухвалою Арбузинсського районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2025 року для повного і всебічного розгляду справи також було витребувано докази.

13 листопада 2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

Стислий виклад позиції учасників справи

В судовому засідання заявник свої вимоги повністю підтримала з підстав, що викладені у заяві, просила їх задовольнити і додатково пояснила суду, що свій трудовий шлях вона розпочала з 1988 року в колгоспі «Красний октябрь», де працювала різноробочою.

А коли колгосп розпався, то з 2001 року і до цього часу вона працює в загальноосвітній школі кухарем.

У жовтні їй має виповнитись 60 років, у зв`язку із чим вона має намір оформити своє пенсійне забезпечення, тому їй порадили отримати в трудовому архіві довідки, які б підтверджувати стаж її роботи в колгоспі.

Коли вона надала ці довідки до відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Миколаївській області, який знаходиться в с-щі Арбузинка, то там вказали на необхідність підтвердження факту належності їй цих довідок через невідповідність зазначеного у них прізвища паспортним даним.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав цю позицію так само, як і заявлені вимоги про встановлення факту, що має для заявника юридичне значення.

Представник ГУ ПФУ в Миколаївській області в судове засідання не з`явилась, проте, заявою від 23 вересня 2025 року просила розглядати справу за її відсутності, паралельно висловивши позицію щодо підтримання висунутих заявником вимог.

Крім цього, через підсистему «Електронний суд» представник заінтересованої особи направила письмові пояснення по суті справи із посиланням на нормативно правові акти, які регулюють порядок підтвердження наявного трудового стажу, зокрема, у випадку, коли у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи періоди роботи працівника.

До цього ж представник зазначила, що факт належності заявнику архівних довідок впливає на її пенсійне забезпечення і, водночас, ніяких сумнівів у належності останній цих довідок представник не зазначила.

З огляду на таке, суд врахує надані представником заінтересованої особи письмові пояснення при прийнятті рішення у цій справі.

Установлені фактичні обставини справи із посиланням на досліджені судом докази і мотиви прийнятого рішення

За наслідками оцінки доказів у порядку ст. 89 ЦПК України, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а так само і достатності та взаємного їх зв`язку, керуючись законом, установив у цій справі таке.

Заявник ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Гиличени Теленештського району, Молдова.

Тож, наразі заявник досягла віку, за якого законом передбачено отримання пенсійне забезпечення.

Заявник має трудову книжку НОМЕР_1 , заведену 30 жовтня 1987 року.

Проте, записи у трудовій книжці заявника, з невідомих нікому причин, відображені дивним чином.

Зокрема, зазначено, що 10 лютого 1988 року заявник прийнята до членів КСГП «Новокрсненське» на підставі протоколу № 2 від 10 лютого 1988 року.

Згідно наступного запису від 27 лютого 2000 року заявник була звільнена із членів цього КСГП на підставі рішення загальних зборів його членів.

Проте, суд встановив дещо інші обставини, аніж ті, що відображені у трудовій книжці заявника.

Так, колгосп «Красний октябрь» с. Новокрасне Арбузинського району існував до 25 травня 1992 року, бо з цього дня на підставі розпорядження представника Президента України № 72 він був реорганізований в КСГП «Новокрасненське».

Відповідно у 1988 році заявник ніяк не могла бути прийнята в члени цього КСГП, вже хоча б тому, що його просто не існувало на той час.

Водночас, будь яких записів про роботу заявника в колгоспі «Красний октябрь» її трудова книжка не містить.

Між тим, суд встановив, що заявник була прийнята у члени цього колгоспу 29 січня 1988 року, що підтверджується протоколом №1 зборів колгоспників колгоспу «Красний октябрь» від 29 січня 1988 року, який був витребуваний судом.

Згідно ж архівної довідки №408 від 04 вересня 2025 року, що видана Об`єднаним трудовим архівом сільських та селищних рад Арбузинської селищної ради на ім`я « ОСОБА_4 , остання була членом колгоспу «Красний октябрь» у період з 1988 року по 1992 рік і мала таку кількість вироблених людиною днів: за 1988 рік - 303 людино днів; за 1989 рік 116 людино-днів; за 1990 90 людино днів; за 1991 рік 275 людино днів та за 1992 рік 281 людино днів.

Ураховуючи у сукупності дані про прийняття 29 січня 1988 року заявника у члени колгоспу «Красний октябрь», її пояснення щодо того, що вона безперервно працювала у колгоспі до моменту його ліквідації, а так само і відсутність у її трудовій книжці записів про звільнення з членів колгоспу у період з 1988 року по 1992 рік, суд робить висновок, що заявник дійсно у вказаний період працювала у колгоспі «Красний октябрь» і довідка №408 від 04 вересня 2025 року дійсно належить їй.

Стосовно періоду роботи заявника у КСГП «Новокрасненське», то суд встановив наступне.

Зокрема, із архівної довідки № Ч-450-01/07-05 від 05 листопада 2025 року, виданої Архівним відділом Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області,що 25 травня 1992 року колгосп «Красний октябрь» було реорганізовано в КСГП «Новокрасненське».

Яке, у свою чергу, проіснувало до 20 січня 2000 року, коли було реорганізоване у ЗАТ «Надія».

Водночас, у трудовій книжці заявника наявний запис про її звільнення із членів КСГП «Новокрасненське» від 27 січня 2000 року.

Отже, суд робить висновок, що після реорганізації колгоспу «Красний октябрь» заявник продовжила працювати в створеному на його основі КСГП «Новокресненське» аж до моменту його реорганізації в ЗАТ «Надія».

Про таке суду свідчать пояснення заявника, що вона працювала на одному й тому ж самому місці до 2000 року і лише у 2001 році почала працювати кухарем у навчальному закладі.

А так само і відсутність записів у трудовій книжці про звільнення заявника із членів КСГП «Новокрасненське» аж до 27 січня 2000 року, тобто, у період, коли останнє, власне, й було реорганізоване у ЗАТ «Надія».

Відповідно, суд висновує, що й довідка №409 від 04 вересня 2025 року, згідно якої заявник працювала і отримувала заробітну плату у КСГП «Новокрсненське» у період з 1992 року по 2000 рік, також належить їй.

Отже, вказані довідки відображають період роботи заявника у колгоспі «Красний октябрь» з 1988 року по 1992 рік та у КСГП «Новокрасненське» - з 1992 року по 2000 рік.

Очевидно, що виправити записи у трудовій книжці відповідно до записів у цих довідках заявник змоги не має через реорганізацію як колгоспу «Красний октябрь», так і КСГП «Новокрасненське», а так само і їх правонаступника ЗАТ «Надія».

Але й суд не має сумнівів у тому, що ці довідки відображають період роботи саме заявника, хоч і її прізвище у них у зазначене помилково як « ОСОБА_2 », замість вірного «Чернеляну».

Правове регулювання питання і аналіз встановлених судом обставин у контексті застосованого права

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України), у тому числі й про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні визначений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним.

А згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов, а саме:

1) якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

4) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Тож, відповідаючи на питання, чи має цей факт для заявника юридичне значення, суд надає однозначно ствердну відповідь і виходить з того, що заявник досягла пенсійного віку і має намір оформити пенсійне забезпечення.

А згідно абзацу першого частини першої статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Водночас, відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У даному випадку суд встановив, що період роботи заявника у колгоспі та КСГП некоректно відображений у її трудовій книжці, через що заявник має потребу у підтвердженні дійсного трудового стажу на підставі відповідних довідок, виданих архівною установою, належність яких заявнику є предметом цього судового розгляду.

Зокрема, через те, що вони містять у собі неправильне зазначення прізвища заявника, яке не відповідає запису у її паспорті.

А таке може викликати в уповноваженого на призначення пенсій органу сумніви у належності цих довідок заявнику і неврахування наявної у них інформації про її дійсний трудовий стаж, який впливає на реалізацію право на пенсійне забезпечення.

Верховний суд України у листі від 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Тому підтвердження факту щодо якого йдеться у заяві однозначно має значення для оформлення майнових прав заявника, себто, на її пенсійне забезпечення.

Тобто, факт однозначно породжує юридичні наслідки для заявника.

Водночас, суд вказує, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку, аніж судового, для підтвердження цього факту, у тому числі й з мотивів, що викладені вище.

Так, відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Згідно абзацу першого пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 26 Порядку № 637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Отже, інформацією із довідок, які предметом цього судового розгляду, заявник має намір підтвердити стаж роботи, необхідний для прийняття уповноваженим органом рішення про її пенсійне забезпечення.

Водночас, суд констатує, що встановлення факту, який зажадається заявником, не породжує подальшого спору про право.

Бо будь яких ознак цього в ході розгляду справи суд не встановив.

Висновки

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає повністю доведеним факт належності заявнику довідок № 408 та 409 від 04 вересня 2025 року кожна, що видані Об`єднаним трудовим архівом сільських та селищних рад Арбузинської селищної ради на ім`я ОСОБА_5 .

Звідси, вимоги заявника підлягають до задоволення повністю.

Стосовно питання розподілу судових витрат

За приписами ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 1-10, 13,14, 17,18, 258, 263-265, 293-294, 315-316, 319, 352 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці с. Гиличени Теленештського району, Молдова, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 :

1) довідки №408 від 04 вересня 2025 року, що видана Об`єднаним трудових архівом сільських та селищних рад Арбузинської селищної ради на ім`я « ОСОБА_6 ;

2) довідки № 409 від 04 вересня 2025 року, що видана Об`єднаним трудових архівом сільських та селищних рад Арбузинської селищної ради на ім`я «Черниляну» Світлани Іванівни.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги на нього безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя Ірина Явіца