Провадження № 22-ц/812/2015/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 грудня 2025 року м. Миколаїв

справа № 473/3425/25

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 10 вересня 2025 року під головуванням судді Булкат М.С., повне судове рішення складено цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі АТ «Таскомбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 03 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Таскомбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-анкету до Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» № 002/12323163-SP від 03 листопада 2021 року. Відповідно до умов цього договору позичальнику було надано кредит у розмірі 35000 грн. строком до 02 листопада 2025 року.

08 квітня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування № 002/9910282-CK_SB, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 19 000 грн. строком до 07 квітня 2025 року.

Як вказав позивач, відповідач умови кредитних договорів не виконував, у зв`язку з чим станом на 06 червня 2025 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 129 312 грн 19 коп., а саме:

- за кредитним договором № 002/12323163-SP від 03 листопада 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 129 312 грн 19 коп., з яких 34999 грн 41 коп. заборгованість по тілу кредиту; 70856 грн 30 коп. заборгованість за відсотками 70 856 грн 30 коп.,

- за кредитним договором № 002/9910282-CK_SB від 08 квітня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 23456 грн 48 коп., з яких 15 655 грн 54 коп. заборгованість по тілу кредиту; 7800 грн 94 коп. заборгованість за відсотками.

Всього заборгованість за вказаними договорами складає в загальному розмірі 129 312 грн 19 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 вересня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 002/12323163-SP від 03 листопада 2021 року в розмірі - 34 999 грн 41 коп. та за кредитним договором №002/9910282-CK_SB від 08 квітня 2021 року в розмірі - 15 655 грн 54 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» 948 грн 00 коп. судового збору.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за наданим кредитом, що підлягає стягненню. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів, суд першої інстанції вважав, що позивачем не доведено узгодження з відповідачем умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом.

В апеляційній скарзі АТ «Таскомбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про недоведеність узгодження з позичальником ОСОБА_1 умов кредитування є помилковим, оскільки підписуючи заяву-анкету № 940259 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк», той підтвердив, що приймає всі умови Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», яка розміщена разом з додатками, тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Паспортом споживчого кредиту на сайті Банку https://tascombank.ua/, отже погодився з ними. Про обізнаність з умовами договору та згоду з його умовами свідчить і фактичне користування кредитним лімітом, поповнення рахунку, отримання картки, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 640/7029/19. Суд першої інстанції помилково вказав, що Тарифи та Умови обслуговування не є складовою частиною договору лише через відсутність підпису відповідача. Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір та електронна акцептація (шляхом підписання заяви) є рівнозначними паперовій формі. Всі Тарифи та умови були доступні відповідачу в додатку та на сайті Банку, що відповідає вимогам електронної комерції. Тобто була здійснена фіксація умов обслуговування та Тарифів Банку в мобільному додатку та оферті на дату акцептації. Умови щодо розміру процентної ставки і способу нарахування були чітко зазначені у документах, поданих до суду. Вони є публічною частиною договору і відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» є достатнім підтвердженням домовленостей. В постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 викладена правова позиція, що відсутність підпису позичальника під Тарифами не свідчить про їх нечинність, якщо кредитні кошти були фактично отриманні та використані. В постанові Верховного Суду від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, суд визнав дійсними умови договору включно з нарахуванням процентів, навіть без наявності підпису позичальника під Тарифами або умовами договору в паперовій формі. Тобто електронний договір, укладений шляхом акцепту публічної оферти із підтвердженням за допомогою SMS-коду, має юридичну силу, а умови щодо нарахування процентів вважаються прийнятими, навіть якщо тарифна інформація не була фізично підписана Позичальником. Сплата процентів є обов`язком, якщо було прийнято умови оферти, отриманно кредит і почато його використання навіть без паперового договору або фізичного підпису під Тарифами. Отже, на думку апелянта, заявлені суми процентів до стягнення ґрунтуються на умовах кредитного договору та підтверджуються доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості та виписками по особовому рахунку боржника, які є документами первинної бухгалтерської документації.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом без виклику учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 03 листопада 2021 року ОСОБА_1 підписав заяву-анкету №940259 щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» (№002/12323163-SP від 03 листопада 2021 року)

Відповідно до пунктів 1.2.2, 1.2.3, 2 цієї заяви ОСОБА_1 просив АТ «ТАСКОМБАНК» відкрити поточний рахунок у національній валюті на його ім`я та встановити ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування рахунку, що встановлений в Тарифах, та складає 100 000 грн з урахуванням умов, визначених в цій Заяві та в Публічній пропозиції.

Підтвердив, що приймає (акцептує) всі умови Публічної пропозиції (оферти) AT «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», яка розміщена разом з додатками, в тому числі, але не виключно, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту на сайті банку за посиланнями https://tascombank.ua/ та https://sportbank.com.ua.

В п. 2 заяви-анкети підтвердив, що після отримання банком від нього цієї заяви-анкети про приєднання до публічної пропозиції та підписання банком цієї заяви-анкети, публічна пропозиція з додатками та цією заявою-анкетою складають Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» про функціонування ощадного рахунку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », укладений між ним та банком. Відповідно до умов цього договору позичальнику було надано кредит у розмірі 35000 грн. строком до 02 листопада 2025 року.

В п. 1.1, 1.2.1 заяви-анкети ОСОБА_1 визнав, що всі правочини (у тому числі, але не виключно заяви на відкриття рахунків, угоди про отримання споживчого кредиту, угоди про розміщення вкладів, інші заяви, договори, угоди, повідомлення, розрахункові документи, тощо) при здійсненні електронної взаємодії з банком через мобільний додаток можуть вчинятися ним з використанням (накладенням, створенням) удосконаленого електронного підпису. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором.

Також визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом його власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Заява - договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування підписані ОСОБА_1 електронним підписом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 06 червня 2025 року складає105 855,71 грн, з яких: 34999,41 грн заборгованість за тілом кредиту (у т. ч. прострочена), 70856,30 грн - заборгованість за процентами (у т. ч. прострочена).

28 лютого 2025 року на адресу відповідача було направлене повідомлення-вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №002/12323163-SP від 03 листопада 2021 року (а. с. 24 зв.).

08 квітня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування (№ 002/9910282-CK_SB)

Згідно умовами Заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування відповідач просив відкрити йому поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, на його імя та виявив бажання оформити на його ім`я неіменну платіжну картку Master Card World та встановити на платіжну картку кредитний ліміт на суму вказану в Мобільному додатку; відкрити йому поточні рахунки, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, для здійснення розрахунків без фізичного носія (Віртуальну картку) у гривні, доларах США, та євро; а також просив Банк відкрити вкладний рахунок на вимогу «zanachka» на умовах Договору, що розміщений на сайті Банку: https://izibank.com.ua і вказав, що беззастережно приєднується до умов Договору.

В п. 3 заяви-договору підтвердив, що підписання банком цієї заяви-договору, акцептує публічну пропозиція АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування (розміщені на сайті https://izibank.com.ua), і беззастережно приєднується до умов Договору. За умовамиДоговору позичальнику було надано кредит у розмірі 19 000 грн. строком до 07 квітня 2025 року.

Заява - договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування підписані ОСОБА_1 електронним підписом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 06 червня 2025 року складає 23 456,48 грн, з яких: 15655,54 грн заборгованість за тілом кредиту (у т. ч. прострочена), 7800,94 грн - заборгованість за процентами (у т. ч. прострочена).

28 лютого 2025 року на адресу відповідача було направлене повідомлення-вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 002/9910282-CK_SB від 08квітня 2021 року (а. с. 26 зв.).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом ; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку ; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Таскомбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

У заяві-анкеті від 03 листопада 2021 року та заяві-договорі від 08 квітня 2021 року позичальника ОСОБА_2 розмір процентної ставки не встановлено.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення процентів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором Банк посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» науклаедння Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank , заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в заяві-анкеті, заяві-договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Умови і правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів та умов обслуговування кредитних карт та Умови та правила надання банківських послуг в АТ «ТАСКОМБАНК», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 03 листопада 2021 року шляхом підписання анкети-заяви та 08 квітня 2021 року шляхом підписання заяви-договору.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі, зазначеному у Тарифах обслуговування кредитних карт та Умовах та правилах надання банківських послуг в АТ «ТАСКОМБАНК», з яких виходив позивач, розраховуючи заборгованість ОСОБА_1 .

Вказані обставини правильно встановлені судом першої інстанції під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК», процентів за користування кредитом, а тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні даних позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю.

Колегія суддів не вбачає підстав для заперечення такого висновку, тому що він ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах та відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17).

Аргументи апеляційної скарги щодо неправильності таких висновків суду суперечать встановленим обставинам справи, наведеним положенням закону та зазначеному висновку Великої Палати Верховного Суду, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

З огляду на викладене, суд вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягали застосуванню за даними правовідносинами, дав належну правову оцінку доказам і дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні вказаних позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності висновків суду про відмову у стягненні процентів, оскільки дії відповідача з користування кредитними коштами, на думку Банку, свідчать про обізнаність та згоду ОСОБА_1 з умовами кредитування, зазначеними в Умовах та правилах надання банківських послуг у АТ «ТАСКОМБАНК» і Тарифах, доданих позивачем до позовної заяви, - суперечать встановленим обставинам справи, вищевикладеним положенням закону та наведеному висновку Великої Палати Верховного Суду, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду в постанові від 09 лютого 2023 року в справі № 640/7029/19 щодо належності доказів укладення договорів в електронній формі не спростовують висновків суду першої інстанції, які наведеним висновкам Верховного Суду не суперечать.

Не можуть бути враховані і посилання АТ «ТАСКОМБАНК», що згідно правових висновків Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17 відсутність підпису позичальника під тарифами не свідчить про їх нечинність, якщо кредитні кошти були фактично отримані та використані, та що згідно правових висновків в постанові від 12 серпня 2022 року в справі № 234/7297/20 суд визнав дійсними умови договору включно з нарахуванням процентів, навіть без наявності підпису позичальника під тарифами або умовами договору в паперовій формі відхиляються апеляційним судом як безпідставні, оскільки такі правові висновки у наведених позивачем постановах фактично відсутні. Навпаки, у постанові Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 зазначено, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. В постанові від 12 серпня 2022 року в справі № 234/7297/20 Верховний Суд виснував, що договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.

Аргументи апеляційної скарги щодо того, що надані у додатках до позовної заяви розрахунок заборгованості та виписки по особовому рахунку є належними та допустимими доказами заборгованості за процентами за кредитним договором відхиляються апеляційним судом, позаяк не доводять правомірності нарахування процентів на тих умовах, які банк вважав узгодженими.

Отже, апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, суд вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягали застосуванню за даними правовідносинами, дав належну правову оцінку доказам і дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позову, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на результати апеляційного перегляду справи відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повне судове рішення складено 01 грудня 2025 року