Житомирський апеляційний суд
Справа №286/302/25 Головуючий у 1-й інст. Вачко В. І.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №286/302/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 24 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Вачко В.І.

в с т а н о в и в :

У січні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 07.11.2018 року у справі №286/3316/18 на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 до 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані зміною сімейного стану позивача та погіршенням матеріального становища, які виникли у зв`язку з укладенням 23.08.2016 року повторного шлюбу з ОСОБА_5 та народженням їх спільної дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання яких позивач несе значні витрати, а також епідемією коронавірносної хвороби, воєнним станом та девальвацією гривни. Також зазначає, що позивач отримує регулярний дохід як військовослужбовець та працівник ПАТ «Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат», однак сума визначеного судовим рішенням матеріального забезпечення дітей позивача, із врахуванням його заробітної плати, в декілька разів перевищує рекомендований законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 24 липня 2025 рокув задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що його сімейний стан та матеріальне становище змінилися (у нього на утриманні перебуває малолітня дитина від другого шлюбу та дружина), що на підставі положень статті 192 Сімейного кодексу України є підставою для зміни розміру аліментів. При цьому встановлення розміру аліментів на рівні не нижче 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, не вплине на обсяг прав дитини на її утримання та на рівність прав всіх дітей позивача. Також звертає увагу, що позивач, як військовослужбовець перебуває в особливих умовах, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, бере участь у бойових діях та несе значні матеріальні витрати на своє утримання з метою збереження власного життя та здоров`я, що також свідчить про зміну його майнового стану. Враховуючи вищезазначене, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористалась.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 03.12.2015 року у справі № 286/3927/15-ц присуджено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 17.11.2015 року і до досягнення ними повноліття.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 07.11.2018 року у справі № 286/3316/18 змінено розмір утримуваних аліментів з ОСОБА_1 , згідно з рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 03.12.2015 року у справі № 286/3927/15-ц, і присуджено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили, і до досягнення ними повноліття.

23 серпня 2016 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклав шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області 23.08.2016 року (а.с.16).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Овруцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 03.11.2016 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15).

З наявних у матеріалах справи копій довідок вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 16.05.2018 року працює на посаді помічника машиніста екскаватора вантажного цеху ПАТ «Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат», з якої увільнений в зв`язку із призовом на військову службу по мобілізації і позивачу як мобілізованому працівнику нараховано сукупний дохід за 2024 рік в загальному розмірі 208 313,55 грн., з яких утримано аліментів в сумі 58 898,53 грн., та після утримань всіх податків і зборів, отримано до виплати суму 106 103,48 грн. (а.с.6).

Також з 23.02.2022 року ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у НОМЕР_3 прикордонному законі Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ). За період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року йому, як військовослужбовцю, було нараховано заробітну плату в загальному розмірі 640 362,82 грн., з якої сплачено аліментів в сумі 144 503,26 грн., та відповідно отримано доходу, за винятком аліментів, в сумі 496 859,56 грн. (а.с.7 зворот).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів виникнення підстав, визначених ст. 192 СК України, а саме: зміна матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із учасників спірних правовідносин, оскільки зменшення розміру аліментів у зв`язку з повторним одруженням та народження і утримання малолітнього сина ОСОБА_8 в шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, присуджених на старших дітей, оскільки не підтверджують погіршення його матеріального становища.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на тримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин.

По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, чи виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо), або змінився сімейний стан (одруження, народження дітей, поява інших утриманців тощо).

По-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними.

По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст. 182 СК України щодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що в нього змінився сімейний стан та матеріальне становище погіршилось, оскільки у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 в них народився спільний син ОСОБА_8 , тобто на даний час на його утриманні перебуває ще двоє осіб, що є достатньою підставою для зміни розміру аліментів, що підлягають стягненню.

Однак враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з одруженням та народженням у повторному шлюбі дитини, непрацездатності дружини, тому районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог щодо зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8

Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів погіршення майнового стану позивача, зокрема, останнім не надано суду доказів щодо зміни розміру його доходів в бік погіршення.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач офіційно працевлаштований, працює на посаді помічника машиніста екскаватора вантажного цеху ПАТ «Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат», з якої увільнений в зв`язку із призовом на військову службу по мобілізації і позивача як мобілізованому працівнику нараховано сукупний дохід за 2024 рік в загальному розмірі 208 313,55 грн. Також з 23.02.2022 року ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у НОМЕР_3 прикордонному законі Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ). За період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року йому, як військовослужбовцю, було нараховано заробітну плату в загальному розмірі 640 362,82 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд справи стосується захисту, в першу чергу, прав та інтересів спільних дітей сторін спору.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що розмір аліментів на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягується за рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 07.11.2018 року в розмірі 1/3 частини заробітку позивача, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дружину та дитину від другого шлюбу без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення його старших дітей та суперечитиме їх інтересам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про збільшення та зменшення розміру аліментів (п. 3 ч. 6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 24 липня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2025 року.

Головуючий Судді