ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/3429/25 Головуючий у 1-й інстанції: Ус О.В.
Номер провадження: 22-ц/819/1368/25 Доповідач: Воронцова Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя- доповідач): Воронцової Л.П.,

суддів: Майданіка В.В.,

Склярської І.В.,

секретар: Андреєва В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - російська федерація,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Світлична Яна Олексіївна, на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Ус О.В., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави-агресора російської федерації про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до держави-агресора російської федерації про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що у зв`язку із збройною агресією рф проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. До початку повномасштабного вторгнення позивач зі своєю сім`єю проживали у м. Херсоні, мали власне житло, налагоджений побут, можливість вести повноцінне життя, користуватися усіма особистими майновими та немайновими благами, які гарантовані кожній людині. Внаслідок ведення бойових дій,тимчасової окупації м. Херсона позивач позбавлена можливості повноцінно володіти та користуватись житлом та вимушена із сім`єю евакуюватись і шукати притулку у м. Львові. Наразі вона три роки проживає далеко від власного дому, змушена налагоджувати своє життя, адаптувати дитину до нових умов. Дитина важко справляється з ситуацією, має психологічні проблеми, родина змушена звертатись за допомогою до психолога. Вона та її чоловік через постійний стрес та переживання за час війни отримали низку захворювань, а саме чоловік має гіпертонічне захворювання, цукровий діабет та бронхіальну астму, у неї утворилась пухлина матки, захворювання щитовидної залози та супутні з цим проблеми, що призвело до тривалого та болісного лікування.

Зазначила, що множинний характер порушень прав та законних інтересів внаслідок збройної агресії рф не дає можливості відновити звичний спосіб життя та становище, яке існувало до 24 лютого 2022 року, адже позивач постійно хвилюється про свою безпеку та безпеку своїх рідних, втратила дохід та зазнала суттєвих змін в житті.

З огляду на характер та обсяг завданих моральних страждань, істотних порушень її конституційних прав, умисного характеру дій російської федерації, почуття безпорадності та розчарування, які її родина відчуває вже 3 роки через неможливість спокійно проживати на рідній землі та користуватись належними їм правами та житлом, спілкуватись з близькими, позивач вважає достатнім та справедливим розмір компенсації за заподіяну їй моральну шкоду у сумі 4 000 000 грн, яку просила стягнути з рф на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до держави російської федерації про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 250 000 грн; в задоволенні решти вимог відмовлено; стягнуто з держави російська федерація в дохід держави України судовий збір у розмірі 2 500 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки внаслідок збройної агресії російської федерації проти України позивач зазнала моральних переживань, душевних страждань, які виразилися у втраті душевного спокою, постійному відчутті невпевненості і незахищеності, побоюванні за безпеку, порушенні нормальних життєвих зв`язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації життя й безпеки, зміні місця проживання тощо, враховуючи засади співмірності, розумності та справедливості, вважав необхідною й достатньою сатисфакцією визначення розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає компенсації за рахунок російської федерації, у сумі 250 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Світлична Я.О., подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просила змінити заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 жовтня 2025 року, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 листопада 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: ОСОБА_2 , судді: Майданік В.В., Склярська І.В.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 07 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження.

17 листопада 2025 року цивільна справа надійшла на адресу суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року справу призначено до розгляду на 01 грудня 2025 року о 14 год. 20 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при вирішенні питання щодо розміру компенсації не врахував практику Європейського Суду з прав людини в аналогічних спорах. Вважає, що задоволення позову на суму 250 000 грн, зважаючи на 1 350 днів війни, є неспівмірним та несправедливим з огляду на характер та обсяг страждань, які позивач та її сім`я зазнали за наведених у позові обставин. При цьому, чоловік позивача приєднався до Збройних Сил України, що спричинило додатковий стрес та моральні страждання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання апеляційної інстанції учасники справине з`явилися, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Позивач ОСОБА_1 є громадянкою України та зареєстрована по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 11 липня 1996 року Комсомольським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області.

Відповідно до довідки від 29 вересня 2022 року № 1333- ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 та громадянин України ОСОБА_3 є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 01 лютого 2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, земельною ділянкою площею 0,0501, по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого 27 червня 2007 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нестерович О.І., зареєстрованим в реєстрі за № 2858, витягом з Державного реєстру правочинів № 4213208 від 27 червня 2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15112267 від 04 липня 2007 року.

Згідно договору найму (оренди) квартири від 03 травня 2022 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , остання прийняла у тимчасове користування квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Об`єкт передано для проживання у ньому інших осіб, зокрема ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Термін договору оренди 6 місяців, вартість оренди 450 доларів США.

Відповідно до копії договору оренди від 11 квітня 2022 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , останній отримав в оренду квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивачкою долучено консультативний висновок від 21 жовтня 2022 року, цитологічне дослідження №150 від 10 червня 2024 року, консультацію акушера-гінеколога від 07 березня 2024 року, УЗД щитоподібної залози від 04 червня 2024 року, консультацію дерматовенеролога від 26 вересня 2023 року, консультативну довідку лікаря-онкохірурга (ендикринного хірурга) від 10 червня 2024 року, УЗД від 07 червня 2024 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 проходила діагностику, лікування, їй встановлювались діагнози.

Крім того, позивачкою надано виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 від 21 та 23 травня 2024 року, консультативне заключення лікаря-кардіолога від 27 жовтня 2022 року.

Відповідно до квитанцій № 47329947 від 22 березня 2023 року, № 47480709 від 29 березня 2023 року, № 47757197 від 10 квітня 2023 року, № 47933120 від 17 квітня 2023 року, № 48109032 від 24 квітня 2023 року, № 48280017 від 01 травня 2023 року, № 48512246 від 09 травня 2023 року, № 48683613 від 16 травня 2023 року, №48979075 від 29 травня 2023 року, ОСОБА_3 сплачувались послуги психолога в розмірі 1600 грн (за кожною квитанцією).

Згідно з довідкою № 3484 від 23 жовтня 2025 року, виданою ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 призваний на військову службу на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022.

2. Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2025 року оскаржується позивачкою лише в частині незадоволеного розміру компенсації моральної шкоди, а тому, в силу приписів статті 367 ЦПК України, в частині задоволених позовних вимог вказане судове рішення не є предметом апеляційного перегляду.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободичи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Загальновідомо (тобто таке, що не потребує доказування - частина третя статті 82 ЦПК України), що російська федерація відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну військову діяльність в Україні. Не існує жодної розумної підстави припустити, що порушене право позивачки, за захистом якого вона звернулася до українського суду, могло би бути захищене шляхом подання позову до суду, в якому би російська федерація не користувалася судовим імунітетом, тобто до суду російської федерації.

Таким чином, звернення позивачки до українського суду є єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало би позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 428/11673/19 (провадження № 61-8291 св 21), від 18 травня 2022 року у справі № 760/17232/20-ц (провадження № 61-15925 св 21)

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про міжнародне приватне право" права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

До зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням положень статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія (стаття 48 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Відповідно до частини другої статті 2 ЦК України часниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Завдання моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).

При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).

При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, завданої внаслідок військової агресії російської федерації проти України, слід враховувати те, що:

- дійсно внаслідок військової агресії російської федерації проти України особа може зазнавати (зазнала) моральної шкоди;

- законодавець в статті 23 ЦК передбачив відкритий перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру грошової компенсації (характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості);

- розмір грошової компенсації моральної шкоди завданій особі внаслідок військової агресії російської федерації проти України може відрізнятися, залежно від того, на які обставини завдання моральної шкоди посилається позивач та які обставини враховані судом при визначенні розміру грошової компенсації моральної шкоди;

- такими обставинами може бути, зокрема: смерть близьких осіб, каліцтво особи чи близьких осіб; місце проживання особи (різняться відчуття осіб, що проживають на території проведення бойових дій чи осіб далеко від цієї території); пошкодження або знищення рухомого майна; права які порушені внаслідок військової агресії російської федерації проти України тощо.

До таких висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 20 червня 2024 року у справі № 216/5657/22 (провадження № 61-8556св23), від 14 жовтня 2025 року у справі № 212/5631/23 (провадження № 61-8270св24), від 04 листопада 2025 року у справі № 362/7854/24 (провадження № 61-10577св25).

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 посилається на те, що з 24 лютого 2022 року по даний час російська федерація, здійснивши збройну агресію відносно України, та відповідно окупувавши частину території України, порушила норми та принципи Статуту ООН, Загальної декларації прав людини. Зазначила, що внаслідок агресії рф було порушено низку її прав, зокрема, вона із своєю сім`єю вимушено змінила місце проживання, понад три роки проживає далеко від власного дому, змушена налагоджувати своє життя, адаптувати дитину до нових умов, позбавлена можливості користуватися належним майном, можливість вести повноцінне життя, користуватися усіма особистими майновими та немайновими благами, які гарантовані кожній людині. Вона та її чоловік через постійний стрес та переживання за час війни отримали низку захворювань, чоловіка мобілізовано до лав ЗСУ, дитина має психологічні проблеми, родина змушена звертатись за допомогою до психолога.

Вважає моральну шкоду в сумі 4 000 000 грн справедливою компенсацією за факт порушення основоположних прав людини в Україні, через що позивачу та її сім`ї завданий власний душевний біль, безперервні страждання через війну. Підставою звернення до суду із вимогами про стягнення з рф шкоди, завданої збройною агресією останньої проти України є, зокрема, численні порушення рф основоположних прав і свобод.

Частиною третьою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тлумачення норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільним-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди (див. постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 755/2545/15-ц (провадження № 61-47866св18), від 04 листопада 2020 року у справі № 686/6022/18 (провадження № 61-22818св19), від 21 квітня 2021 року у справі № 648/2035/17 (провадження № 61-6677св20), від 09 лютого 2022 року у справі № 161/7881/20 (провадження № 61-11435св21), від 17 вересня 2025 року у справі № 563/1708/23 (провадження № 61-10680св24).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції не навів достатніх мотивів, що свідчили би про достатність визначення розміру шкоди у сумі 250 000 грн.

Так, суд першої інстанції правильно виснував, що позивачкою не надано суду відомостей про спільне проживання однією сім`єю чи перебування у шлюбі із ОСОБА_3 , а відтак врахування доказів, наданих на підтвердження спричиненої йому моральної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок захворювань позивачки із воєнними діями з огляду на час виникнення захворювань, а також недостатність доказів для висновку про надання психологічної допомоги саме її дитині.

Разом з цим, хоча у справах щодо відшкодування моральної шкоди, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Колегія суддів бере до уваги встановлені судом першої інстанції обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, у тому числі факт того, що унаслідок збройної агресії російської федерації проти України, розв`язання і ведення агресивної війни позивач із сім`єю зазнала моральних переживань, унаслідок вимушеного переселення, душевних страждань, які виразилися у втраті душевного спокою, постійному відчутті невпевненості і незахищеності, побоюванні за безпеку, порушенні нормальних життєвих зв`язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації його життя й безпеки.

Враховуючи, зокрема, триваючий характер порушень прав та законних інтересів ОСОБА_1 , характер вимушених змін у його житті, глибину душевних страждань через збройну агресію російської федерації проти України, які вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а отже, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин завдання позивачеві моральної шкоди, апеляційний суд дійшов висновку про те, що розумним, виваженим і справедливим буде стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у сумі 500 000 грн.

Подібні за змістом правові висновки щодо можливості суду касаційної інстанції збільшити розмір шкоди викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463 цс 18).

При цьому, апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на практику ЄСПЛ щодо визначення розміру моральної шкоди, зокрема у рішенні Суду у справі Луізідоу проти Турецької Республіки (LOIZIDOU v.TURKEY, № 40/1993/435/514, § 50, ЄСПЛ, від 28 липня 1998 року), оскільки вимоги заявників обгрунтовані іншими підставами, правовідносини не є релевантними та у справі, що перебувала на розгляді ЄСПЛ, визначено сатисфакцію за період з 1974 року до 19 березня 1989 року станом на 01 січня 1998 року.

Крім того, апеляційний суд роз`яснює, що оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка на момент подання даного позову до суду досягла повноліття, не є позивачами у даній справі, останні вправі самостійно звернутися до суду із позовом про стягнення з держави-агресора рф моральної шкоди.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Херсоснького міського суду Херсонської області від 14 жовтня 2025 року у частині визначення розміру моральної шкоди змінити, а саме стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Світлична Яна Олексіївна,задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 жовтня 2025 року у частині визначення розміру моральної шкоди змінити, а саме стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.

У решті рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції - Верховного Суду.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: В.В. Майданік

І.В. Склярська