ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 684/37/25

Провадження № 22-ц/820/2034/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Демчук В.М.

за участю: представників учасників справи ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання рішення селищної ради нечинним та визнання недійсним договору дарування, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка подана її представником ОСОБА_1 , на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2025 року та додаткове рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2025 року (суддя Волошин Р.Р.).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання рішення селищної ради нечинним та визнання недійсним договору дарування.

В обґрунтування позову зазначала, що 25.03.2024 згідно з договором між Приватним підприємством «Терн Інвест» та ОСОБА_3 від 22.03.2024 №01/03/24 було здійснено встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з закріпленням межових знаків земельної ділянки, а саме, винос точок та встановлення межових знаків встановленого зразка в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, кадастровий номер :01:007:0921, площею 0,2200 га, зі складенням акту прийому-передачі межових знаків на зберігання.

Позивачем на адресу відповідачів було надіслано поштове повідомлення з описом про встановлення 25.03.2024 меж земельної ділянки, кадастровий номер :01:007:0921, :01:007:0341, в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Після встановлення межових знаків ті з них, що були встановлені на фактичному подвір`ї ОСОБА_4 знищив її чоловік ОСОБА_6 . Такі дії обґрунтовані тим, що у ОСОБА_4 наявне право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1167 га та чинного рішення Старосинявської селищної ради Хмельницької області від 02.02.2016 №78 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1167га, за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з договором дарування земельної від 02.05.2019, ОСОБА_5 подарував цю земельну ділянку своїй дочці ОСОБА_4 .

Однак, рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року по справі № 684/491/21 скасовано державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1167 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0566, зі скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Дане рішення було залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 24.10.2023 у справі № 684/491/21, відповідно з цієї дати воно набрало законної сили. Ухвалою Верховного Суду від 28.02.2024 зупинено виконання рішення лише в частині вимог щодо стягнення з ОСОБА_4 судових витрат, в іншій частині рішення набуло чинності.

Станом на день звернення до суду скасовано державну реєстрацію земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0566) та всі речові права на нього, що підтверджується інформаційною довідкою № 404587680, але залишається чинним рішення Старосинявської селищної ради Хмельницької області від 02 лютого 2016 року № 78, та не визнано недійсним договору дарування що надає можливість відповідачам втручатись в право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер :01:007:0921.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що державну реєстрацію земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0566, за рішенням суду у справі № 684/491/21 визнано незаконною та скасовано, отже рішення Старосинявської селищної ради Хмельницької області від 02 лютого 2016 року № 78 в частині про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1167 га за адресою АДРЕСА_1 та про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1167 га за адресою АДРЕСА_1 має бути визнано судом нечинним. Оскільки державна реєстрація земельної ділянки, кадастровий номер :01:007:0566, визнана незаконною та скасована за рішенням у справі № 684/491/21, та, відповідно до частини 13 статті 79-1 ЗК України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, отже, договір дарування від 02.05.2019 має бути визнаний недійсним.

З врахуванням викладеного вище, позивачка просила суд визнати нечинним рішення Старосинявської селищної ради Хмельницької області від 02 лютого 2016 року № 78 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1167 га за адресою АДРЕСА_1 та передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1167 га за адресою АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір дарування від 02.05.2019, посвідчений приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л.І., зареєстрований в реєстрі за №523.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

06.07.2025 ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат. Заяву обґрунтовано тим, що у цій справі ОСОБА_7 надавав правничу допомогу відповідачу ОСОБА_5 на підставі договору №4 від 21.04.2025, що уклав відповідач з адвокатським об`єднанням «Доктрина права», учасником якого є адвокат. Витрати на професійну правничу допомогу становлять 80000 грн згідно умов договору. Надання такої допомоги відповідачу ОСОБА_5 підтверджується актом від 02.07.2025.Просив суд відшкодувати ці витрати шляхом стягнення з позивача.

Додатковим рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2025 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 20000 грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №684/37/25.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що обставини, які були встановлені апеляційним судом у постанові від 26.07.2022 у справі №684/691/18 не слугували єдиною підставою для ухвалення рішення Старосинявського районного суду від 06.04.2023 у справі №684/491/21 про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та скасування державної реєстрації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,1167 га, кадастровий номер :01:007:0566, так як суд встановив порушення прав позивача також на підставі інших досліджених доказів, оцінених судом в сукупності, які підтверджували накладення (нашарування) земельної ділянки позивача ОСОБА_3 , площею 0,22 га, із межами земельної ділянки, площею 0,1167 га, кадастровий номер :01:007:0566, яка була передана у власність ОСОБА_5 та в подальшому відчужена ОСОБА_4 .

А тому, посилання суду першої інстанції на залежність рішення Старосинявського районного суду від 06.04.2023 у справі № 684/491/21 від постанови Хмельницького апеляційного суду від 26.07.2022 у справі № 684/691/18 є хибними. Вважає, що суд першої інстанції фактично перебрав на себе повноваження Верховного Суду та визнав не доведеними обставини та неналежними докази, якими суд обґрунтовує прийняття рішення у справі №684/491/21, яке в свою чергу є чинним, та зупиненим ухвалою Верховного Суду від 28.02.2024 року лише в частині вимог щодо стягнення з ОСОБА_4 судових витрат, в іншій частині рішення і надалі діє. Таким чином, перебравши на себе повноваження Верховного Суду, суд першої інстанції грубо порушив норми процесуального права передбачені ЦПК України та Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Зазначає, що у справі № 684/691/18 суд дійшов правової визначеності щодо способу захисту порушених прав, але не вирішив спір по суті, тому рішенням суду у справі №684/691/18 спір не вичерпано, оскільки він залишився не розглянутим по суті.

Вважає, що враховуючи принцип правової визначеності та відсутність вичерпного переліку підстав для недійсності правочину, суд першої інстанції мав би розглянути питання недійсності договору дарування від 02.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 523. Однак, суд лише послався в рішенні, що дана вимога мала б розглядатися виключно одночасно зі скасуванням державної реєстрації земельної ділянки, тобто у справі № 684/491/21.

Щодо відсутності підстав для стягнення правничої допомоги, посилається на те, що в матеріалах справи немає жодного ордеру, який би уповноважував будь-кого з адвокатів діяти від імені адвокатського об`єднання «Доктрина права», представляючи інтереси ОСОБА_5 у справі 684/37/25. А тому вважає, що витрати ОСОБА_5 на правничу допомогу не підтверджені належними доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що позивачкою не надано до суду жодного належного і допустимого доказу на підтвердження наявності обставин, з якими закон пов`язує нечинність оскаржуваного у справі рішення селищної ради та правочину.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Прус О.О. підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідачки адвокат Сидоренко І.О. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог, оскільки скасована постанова Хмельницького апеляційного суду від 26.07.2022 у справі №684/691/18, яка мала преюдиціальне значення під час ухвалення судового рішення у справі №684/491/21, у якій відкрито касаційне провадження; не надано інших доказів, окрім судового рішення у справі №684/491/21, які свідчать про незаконність набуття у 2016 році ОСОБА_5 у власність земельної ділянки та про наявність підстав для визнання нечинним рішення та визнання недійсним договору дарування; наявне судове рішення, яке набрало законної сили (рішення від 14.12.2021 зі змінами постановою Верховного Суду від 23.11.2023 у справі №684/691/18) про відмову у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради та дарування між тими ж сторонами; та врахував положення ч.13 ст.79-1 ЗК України щодо виключно одночасного скасування державної реєстрації земельної ділянки та припинення усіх речових прав.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна в повному обсязі з таких підстав.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 0,28 га, яка складається із двох земельних ділянок: для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,06 га; для ведення особистого селянського господарства, площею 0,22 га, та яка розташована по АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.2003 ВАО №442089 (т.1 а.с.17).

Право власності на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку ХМ№056717 від 22.10.2003 (т.1 а.с. 15-16).

З метою отримання кадастрового номера належної позивачці земельної ділянки у вересні 2017 року вона звернулась до землевпорядної організації з метою розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Проте, під час проведення кадастрової зйомки було встановлено , що в межах її земельної ділянки, межі якої передбачалось зареєструвати у державному земельному кадастрі, розташована земельна ділянка відповідача ОСОБА_5 , кадастровий номер :01:007:0566.

Так, рішенням Старосинявської селищної ради Хмельницької області від 02.02.2016 №78 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1167 га за адресою АДРЕСА_1 та про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1167 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:007:0566. (т. 1 а.с. 193-199)

Згідно з договором дарування земельної ділянки від 02.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л.І. за реєстраційним №523, ОСОБА_5 передав у дар ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,1167 га, кадастровий номер :01:007:0566 (т.1 а.с. 134-135).

Згідно з договором дарування від 02.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л.І. за реєстраційним №522, ОСОБА_5 передав у дар ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею, 0,1167 га, кадастровий номер :01:007:0566 (т.1 а.с.138-139).

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , Старосинявської селищної ради Хмельницької області, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, скасування запису про право власності на земельну ділянку та визнання договору дарування недійсним.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року у справі №684/691/18 у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 липня 2022 року у справі №684/691/18 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування запису про право власності та визнання недійсним договору дарування скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Скасовано запис від 16 березня 2016 року за номером 13768004 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, кадастровий номер :01:007:0566, по АДРЕСА_1 , площею 0,1167 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 02 травня 2019 року, посвідчений 02 травня 2019 року приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л. І. за реєстраційним номером 523, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі №684/691/18 постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 липня 2022 року скасовано. Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування запису про право власності на земельну ділянку та визнання договору дарування недійсним змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

У 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про скасування державної реєстрації земельної ділянки та рішення про державну реєстрацію прав на земельну ділянку.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року у справі №684/491/21 позов задоволено частково, скасовано державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1167 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0566, із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року у справі №684/491/21 рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року залишено без змін.

За повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 14.11.2023 №С-275/С-191/6-23, державним кадастровим реєстратором Сектору на виконання рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року у справі №684/491/21 вжито заходів та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :01:007:0566. (Т. 1 а.с. 92) Крім того, скасовано державну реєстрацію речових прав ОСОБА_8 на вказану земельну ділянку. Таким чином, було усунуто перешкоди для реєстрації належної позивачці земельної ділянки.

05.12.2023 відділом №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на підставі заяви ОСОБА_3 від 04.12.2023 та технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 21.07.2020, виготовленою ПП «Терн Інвест» здійснено державну реєстрацію належної ОСОБА_3 земельної ділянки, кадастровий номер :01:007:0921, площею 0,2200 га. (Т.1 а.с. 82-87)

12.12.2023 здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер :01:007:0921, площею 0,2200 га. (Т. 1 а.с. 80).

25.03.2024 ПП «Терн Інвест» в особі інженера-землевпорядника ОСОБА_9 та ОСОБА_3 складено акт прийому-передачі межових знаків, відповідно до якого межі земельної ділянки, кадастровий номер :01:007:0921, закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками. (Т.1 а.с. 73)

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Звернувшись з позовом у цій справі, позивачка ОСОБА_3 вказувала, що у зв`язку з скасуванням державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер :01:007:0566, та прав на неї, вона змогла здійснити державну реєстрацію належної їй земельної ділянки, кадастровий номер :01:007:0921, в державному земельному кадастрі та право власності на неї, та встановила межові знаки земельної ділянки. Проте, залишилось чинним рішення Старосинявської селищної ради Хмельницької області від 02.02.2016 №78 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1167 га, за адресою АДРЕСА_1 та про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1167 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:007:0566, а також договір дарування земельної ділянки від 02.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л.І. за реєстраційним №523, ОСОБА_5 передав у дар ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,1167 га, кадастровий номер :01:007:0566.

Частинами першою, другою статті 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка не довела належними та допустимими доказами порушення її прав та інтересів як власника земельної ділянки, кадастровий номер :01:007:0921, прийняттям рішення Старосинявською селищною радою Хмельницької області від 02.02.2016 №78 та договором дарування земельної ділянки від 02.05.2019. Доводи позивачки є загальними, не містять обґрунтування негативного впливу на конкретні реальні індивідуально виражені її цивільні права чи інтереси і свідчать виключно про незгоду позивачки із наявність такого рішення селищної ради та договору дарування, що жодним чином не підтверджує факт порушення її прав та здійснення перешкод у здійсненні нею права власності на землю наявністю рішення Старосинявської селищної ради Хмельницької області від 02.02.2016 №78 та договору дарування земельної ділянки від 02.05.2019.

За таким обставин, у задоволенні позові слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦІК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції щодо відмови в позові необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Вирішуючи додатковим рішенням питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з відмови у задоволенні позову, заперечень сторони позивача та з того, що витрати на правничу допомогу в сумі 20000 грн є реальними та підтверджуються матеріалами справи.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За змістом пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

На підставі частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачем ОСОБА_5 надано суду визначені ЦПК України документи щодо обсягу наданих йому адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, врахувавши заперечення сторони позивача, визначив розмір витрат у сумі 20000 грн, а тому обґрунтовано поклав відшкодування понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу на позивачку, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи ордеру, який би уповноважував будь-кого з адвокатів діяти від імені адвокатського об`єднання «Доктрина права» на представництво інтересів ОСОБА_5 . Оскільки з інформаційної довідки вбачається, що ОСОБА_7 є засновником адвокатського об`єднання «Доктрина права».

Згідно з ордером серії ВС №1363086 від 21.04.2025, що виданий адвокатом Бориславським Віктором Августиновичем, правничу допомогу ОСОБА_5 у судах України надає адвокат Бориславський Віктор Августинович. Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що адвокат Бориславський В.А. входить до складу адвокатського об`єднання, з яким відповідач уклав договір про надання правничої допомоги.

Крім того, п. 10 Положення про ордер на надання правничої допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, з відповідними змінами, визначено, що під час дії воєнного стану на території України дозволяється видача адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням ордеру без скріплення його печаткою юридичної особи та без підпису керівника адвокатського об`єднання, адвокатського бюро. Правовідносини між адвокатом, який надає правничу допомогу на підставі цього ордера та адвокатським об`єднанням, адвокатським бюро врегульовуються внутрішніми документами цих організаційно правових форм здійснення адвокатської діяльності.

Додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана її представником ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2025 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Додаткове рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: Л.М. Грох

О.І. Талалай