Справа № 2-2269/11
Провадження № 6/161/269/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Смоковича М.В.

при секретарі судового засідання Хилько О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 2-2269/11 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

29.10.2025 року заявник, ТОВ «Брайт Інвестмент», через свого представника Кириченко О.М., звернувся в суд із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 2-2269/11 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.03.2011 року у цивільній справі № 2-2269/11 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено, а саме, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 906350/ФО/13 від 26.09.2008 року в розмірі 67209,58 грн., судовий збір в розмірі 672,09 грн., по 336,04 грн. з кожного та витрати з ІТЗ розгляду справи 120,60 грн. з кожного. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2023 року у справі № 2-2269/11 заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» задоволено та замінено сторону стягувача з ПАТ «КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ «Брайт Інвестмент». ТОВ «Брайт Інвестмент» являється новим стягувачем у виконавчих листах по справі №2-2269/11.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 51357235, з примусового виконання виконавчого листа № 2-2269/11 виданого Луцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ Надра» заборгованості за кредитним договором № 906350/ФО/13 від 26.09.2008 року у розмірі 67209,58 грн., сплаченого судового збору у розмірі 336,04 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,60 грн. Виконавче провадження № 51357235 завершено 25.05.2018 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім цього, на виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 52287051, з примусового виконання виконавчого листа № 2-2269/11 виданого Луцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ Надра» заборгованості за кредитним договором № 906350/ФО/13 від 26.09.2008 року у розмірі 67209,58 грн., сплаченого судового збору у розмірі 336,04 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,60 грн. Виконавче провадження № 52287051 завершено 24.02.2017 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Повторно вищезазначені виконавчі документи про стягнення з вищевказаних фізичних осіб заборгованості на користь ПАТ КБ «Надра» на виконання до відділу не надходив.

Зазначені обставини свідчать про втрату оригіналів виконавчих листів при пересиланні, що зумовлює необхідність звернення до суду із даною заявою про видачу дублікатів виконавчих листів.

Вважає, що строк пред`явлення виконавчих документів у цій справі переривався пред`явленням до виконання, рішення суду виконано не було, а стягувач дізнався про постанови про повернення виконавчих документів стягувачу лише 18.09.2025 року, то слід вважати що, перебіг строку пред`явлення таких документів до виконання починається заново з 18.09.2025 року (отримання стягувачем інформації про вчинення державним виконавцем відповідної дії), і становить три роки, тобто до 18.09.2028 року, а отже вважає, що це обґрунтовані та поважні причини, які свідчать про перебіг строку пред`явлення такого документа до виконання починаючи заново з 18.09.2025 року.

Враховуючи наведене, заявник просить видати дублікати виконавчих листів у справі № 2-2269/11 відносно боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та поновити строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Представник заявника в судове засідання не з`явилася , в прохальній частині заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника заявника, заяву підтримує у повному обсязі.

Боржники, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду заяви за відсутності учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст. 120 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.03.2011 року у цивільній справі № 2-2269/11 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено, а саме, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 906350/ФО/13 від 26.09.2008 року в розмірі 67209,58 грн., судовий збір в розмірі 672,09 грн., по 336,04 грн. з кожного та витрати з ІТЗ розгляду справи 120,60 грн. з кожного (встановлено згідно даних Автоматизованої системи документообігу суду Д3).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.03.2023 року заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» задоволено. Ухвалено замінити сторону стягувача з ПАТ КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», , місцезнаходження: 49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 54, офіс 402, у виконавчих листах по цивільній справі № 2-2269/11, які винесено на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області.

В ухвалі Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.03.2023 року у справі 2-2269/11 зазначено, що згідно Договору № GL48N718070 blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, право вимоги за кредитним договором № 906350/ФО/13 від 26.09.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» згідно договору № GL48N718070 blank 01, про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року, відступив права вимоги на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» разом з усіма додатками до нього (у тому числі графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

З відповіді відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.09.2025 року вбачається, що у відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 51357235, з примусового виконання виконавчого листа № 2-2269/11 виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ Надра» заборгованості за кредитним договором у розмірі 67209,58 грн., сплаченого судового збору у розмірі 336,04 грн., та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,60 грн. Виконавче провадження № 51357235 завершено 25.05.2018 на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вищезазначений виконавчий лист повернуто стягувачу та повторно на виконання до відділу, станом на 18.09.2025 року, не надходив. Крім цього, у відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 52287051, з примусового виконання виконавчого листа № 2-2269/11 виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ Надра» заборгованості за кредитним договором у розмірі 67209,58 грн., сплаченого судового збору у розмірі 336,04 грн., та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,60 грн. Виконавче провадження № 52287051 завершено 24.02.2017 на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вищезазначений виконавчий лист повернуто стягувачу та повторно на виконання до відділу, станом на 18.09.2025 року, не надходив. Більш детальну інформації надати неможливо, оскільки матеріали ВП знищені по причині закінчення трирічного терміну їх зберігання.

Судом встановлено, що виконавчий лист у справі 2-2269/11 був повернутий стягувачу ПАТ «КБ «Надра» постановою від 24.02.2017 року (щодо боржника ОСОБА_2 ) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавчий лист у справі 2-2269/11 був повернутий стягувачу ПАТ «КБ «Надра» постановою від 25.05.2018 року (щодо боржника ОСОБА_1 ) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

На час повернення виконавчих документів стягувачу діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІ).

Відповідно до п. 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України N 1404-VІІ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно із ч. 5 ст. 37 Закону України N 1404-VІІ, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону N1404-VІІ визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Цей строк рахується з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Частиною 5 статті 12 Закону N 1404-VІІ передбачено, що разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до п. 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІ виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, враховуючи положення ч.ч. 1, 3 ст.12 Закону N 1404-VІІ, виконавчий лист у справі № 2-2269/11 (щодо боржника ОСОБА_2 ) міг бути повторно пред`явлений до виконання до 24.02.2020 року, тоді як виконавчий лист у справі № 2-2269/11 (щодо боржника ОСОБА_1 ) міг бути повторно пред`явлений до виконання до 25.05.2021 року (через три роки від дати їх повернення стягувачу).

30 вересня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір № GL48N718070 blank 01 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відступило, а ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право вимоги, зокрема, до боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Із заявою про заміну сторони виконавчого провадження заявник звернувся до суду на початку 2023 року.

ТОВ «Брайт Інвестмент набуло право вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» 30.09.2020 року, тобто після спливу більше 2 (двох) років з дня повернення виконавчого листа стягувачу щодо боржника ОСОБА_1 та більше 3 (трьох) років з дня повернення виконавчого листа стягувачу щодо боржника ОСОБА_2 .

Право вимоги за кредитним договором згідно договору про його відступлення відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області перейшло до ТОВ «Брайт інвестмент» 22.03.2023 року (дата набрання законної сили ухвалою від 06.03.2023 року про заміну стягувача у виконавчому провадженні).

Слід зазначити, що придбаваючи у первісного стягувача право вимоги за тривалими борговими зобов`язаннями, новий кредитор має реально та адекватно оцінювати як ризики купівлі активів за простроченими зобов`язаннями, так й нести тягар настання негативних наслідків у разі таких прострочень, зокрема, й з приводу пропущення первісним стягувачем строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Згідно з ч. 1ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Укладеними від 05.08.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та від 30.09.2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» і ТОВ «Брайт Інвестмент» договорами про відступлення прав вимоги передбачено права, обов`язки, гарантії, відповідальність сторін та інші умови.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч. 1ст. 12 ЦК України).

Таким чином, укладеним договором від 30.09.2020 року повністю спростовуються посилання заявника на існування тих причин, які він вважає поважними.

Під час укладення договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги 30.09.2020 року строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, як зазначалося вище: «враховуючи положення ч.ч.1, 3 ст.12 Закону N 1404-VІІ, виконавчий лист у справі № 2-6513/11 (щодо боржника ОСОБА_1 ) міг бути повторно пред`явлений до виконання до 25.05.2021 року (через три роки від дати його повернення стягувачу)». Отже, ТОВ «Брайт Інвестмент» не вживало заходів для реалізації своїх прав, не цікавились станом виконавчого провадження. Тоді як строк пред`явлення виконавчого листа до виконання щодо боржника ОСОБА_2 закінчився 24.02.2020 року, тобто більше ніж півроку до укладення договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

У серпні 2016 року було створено АСВП, комп`ютерну програму, яка забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників.

Отже, з цього моменту в стягувача(ів) розширилися можливості отримати відомості про своїх боржників за кредитними договорами, та, відповідно, захисту своїх прав й інтересів у встановленому законом порядку.

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Суд наголошує на тому, що стягувач сумлінно не користувався усіма наданими правами та не вживав заходів, щоб дізнатись про стан виконавчого провадження, і лише в вересні 2025 року направив запит щодо стану виконавчого провадження.

Таким чином, суд вважає, що наведені представником заявника у заяві причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не є поважними, а отже не можуть бути підставою для поновлення вказаного строку.

При вирішенні даного питання суд зауважує на те, що безпідставне поновлення судом строку пред`явлення виконавчих листів до виконання в даному випадку є порушенням права на справедливий суд та принцип юридичної визначеності, оскільки Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним, і при вирішенні цього питання не може застосовуватися автоматично.

Згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 22.10.2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18) при вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

У постанові Верховного Суду від 19.04.2021 року у справі №2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09.10.2019 року у справі № 2-6471/06, від 03.02.2021 року у справі №643/20898/13-ц, від 23.06.2021 року у справі №2-162/12.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

На підставі наданих заявником до матеріалів заяви доказів неможливо встановити поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Одним із принципів в контексті справедливого судового розгляду, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції, є рівність сторін.

Принцип «рівності сторін» є складовою більш широкого розуміння поняття справедливого судового розгляду. Умова «рівності сторін» у розумінні «справедливого балансу» між сторонами фактично застосовується як у цивільних, так і у кримінальних провадженнях.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Положення ч. 1 ст. 6 Конвенції гарантують «процесуальну» справедливість, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін.

Отже, той факт, що заявником, в порушення наведених вище норм ЦПК України, не було надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування твердження про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, свідчить про його процесуальну недбалість.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях виконання судового рішення), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Наведена заявником причина для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання отримання відповіді 18.09.2023 року, не є поважною причиною для поновлення строку.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Відповідно до п. 4 ч. 17 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватися у випадках втрати його оригінала та у межах строку пред`явлення його до виконання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Оскільки у цій справі відсутні підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, то й відсутні підстави для видачі їх дублікатів.

Таким чином, суд не вбачає підстав для видачі дублікатів виконавчих листів та визнання поважними вказані заявником причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, оскільки будь-яких доказів на підтвердження унеможливлення або ускладнення можливості вчинення дій у визначений законом строк не надано, як і не доведено, що зазначені обставини виникли об`єктивно, а тому, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ТзОВ «Брайт Інвестмент» слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 260, 261, 433 ЦПК України, п. 9, п.п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 2-2269/11 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її проголошення суддею. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 01.12.2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області М.В. Смокович