Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1848/25

Провадження № 2/943/1491/2025

28 листопада 2025 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Кос І. Б.

за участю секретаря судового засідання Дутки С.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом, просить визнати за нею право власності на завершення приватизації земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 . Після їхньої смерті відкрилась спадщина. Позивачка є спадкоємцем майна після смерті матері за заповітом в порядку спадквої трансмісії після смерті батька, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, направивши до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направивши до суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника, заперечень щодо позову не має, тобто визнають позов.

Запити до державного нотаріуса здійснювалися неодноразово, проте відповіді не надходили, а тому суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів, що відповідають положенням ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.08.2025 року підтверджується, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого повторно Буським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 22.10.2019 року підтверджується, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 06 липня 2020 року №440/1076/19 ОСОБА_1 (позивачка) прийняла право власності в порядку спадкової трансмісії, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, підтверджено, що мати позивачки ОСОБА_2 фактично прийла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 , звернулася в нотаріальну контору для прийняття спадщини. Державним нотаріусом заведено спадкову справу № 23/01, ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВКІ № 088601. Однак, за життя не встигла юридично оформити прийняття такої.

Таким чином позивачки ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , в тому числі в порядку спадкової трансмісії майно, що за життя належало батькові ОСОБА_3 , що підтверджується рішенням Буського районного суду Львівської області від 06.07.2020 року у справі № 440/1076/19.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 за життя розпорядилася усім своїм майном в користь позивачки ОСОБА_1 , склавши заповіт 25.11.2015 року, посвідчений Задвір`янською сільською радою Буського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 147.

Отже, позивачка має право спадкувати майно після смерті ОСОБА_2 за заповітом, в тому числі в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області (колишньої Задвір`янської сільської ради), яка належала ОСОБА_3 .

Належність земельної ділянки ОСОБА_3 підтверджується Архівним витягом, виданим Буською районною державною адміністрацією від 23.01.2020 року № 17 на підставі рішення Задвір`янської сільської ради від 12.06.1998 року № 14, яким передано спадкодавцю безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті матері за заповітом в порядку спадквої трансмісії після смерті батька і прийняла спадщину, а тому вважається, що позивачка набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю, на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України. До складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Згідно з пунктом "г" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом "а" частини третьої статті 152 ЗК України.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті 118 ЗК України.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.

Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

З урахуванням встановлених обставин, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для визнання за ОСОБА_1 спадкового майна після смерті матері за заповітом в порядку спадквої трансмісії після смерті батька, а саме права на завершення приватизації спірною земельної ділянки.

Вищенаведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 692/769/21 (провадження № 61-6245св22).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачкою слід визнати право власності на завершення приватизації та реєстрації прав власності на спірну земельну ділянку, яку за життя розпочав її батько ОСОБА_3 проте не встиг завершити у зав`язку зі смертю.

Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-80, 89, 206, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області (колишньої Задвір`янської сільської ради), в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та в порядку спадкової трансмісії, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи.

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Красненська селищна рада (смт Красне, вул. І. Франка, 2 а, Золочівського району Львівської області, ).

Повний текст рішення складено 02.12.2025 року.

Суддя: І. Б. Кос