Справа № 467/951/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.

за участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Христинівський відділ державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про визначення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, що зумовили звернення позивача до суду, і вимоги, що висуваються до відповідача

Позивач вказала, що на підставі рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2014 року вона отримувала від відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від його заробітку, що наразі стягуються у примусовому порядку Христинівським ВДВС в Уманському районі Черкаської області.

Але відколи старший син досяг повноліття, то державний виконавець почав стягувати аліменти на другу дитину у розмірі 1/6 частки від доходу відповідача.

Однак, неповнолітня дитина потребує значних матеріальних витрат на своє утримання, у той час, як відповідач є спроможним сплачувати аліменти у дещо більшому розмірі, аніж 1/6 частка від свого доходу.

З цим, позивач просила суд змінити розмір аліментів, стягнення яких відбувається на підставі рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2014 року з 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача на частку від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Процесуальні дії суду у справі

Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою від 25 серпня 2025 року, якою, окрім встановлення строку для подання сторонами заяв по суті справи, витребувано докази щодо спроможності відповідача вплачувати аліменти у заявленому розмірі та залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору Христинівський ВДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Позиція сторін та їх процесуальна поведінка в межах цього провадження і прийняте судом рішення щодо порядку розгляду справи

Позивач подала до суду заяву, якою просила розглядати справу за її відсутності, паралельно заявивши про підтримання заявлених нею вимог у повному обсязі.

Відповідач на слухання справи також не прибув, аналогічно направив заяву, якою просив прийняти рішення за його відсутності, а так само і позовні вимоги визнав повністю.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Христинівського ВДВС в Уманському районі Черкаської області в судове засідання також не прибув, але направив до суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності.

Своєї позиції щодо вимог позивача не висловив.

Водночас, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був.

Установлені судом фактичні обставини у цій справі і застосоване право

Позивач надала достатні і достовірні докази того, що відповідач ОСОБА_2 є батьком дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 27 січня 2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

03 березня 2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Христинівського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження №42321610 з виконання виконавчого листа №706/124/14-ц, виданого 24 лютого 2014 року Христинівським районним судом Черкаської області, про стягнення із відповідача аліментів у порядку та у розмірі, що визначені судом у вказаному рішенні.

У зв`язку із тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 дитина ОСОБА_4 досяг повноліття, то з 03 вересня 2024 року із відповідача державним виконавцем стягуються аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За приписами ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття ( ч.3 ст. 183 СК України).

У даному випадку установлено, що згідно судового рішення та виданого на його підставі виконавчого листа державний виконавець стягував із відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Старша дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так як ніхто з батьків не звернувся до суду із позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, то державний виконавець, починаючи з 03 вересня 2024 року, на підставі ч.3 ст. 183 СК України, продовжив стягнення аліментів на дитину ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частики від заробітку відповідача, тобто, вирахувавши рівну частку, що припадала на ОСОБА_4 , який досяг повноліття.

У липні позивач звернулась до суду про визначення розміру аліментів на меншу дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і просила змінити розмір аліментів, що стягуються на дитину, з 1/6 на частку від заробітку (доходу) відповідача.

Вирішуючи це питання, суд виходив із того, що обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття установлено ст.180 СК України.

При визначенні розміру аліментів, згідно із ч.1 ст. 182 СК України, суд враховує: відсутність даних про незадовільний стан здоров`я дитини та її матеріальне становище, зокрема, що дитина не має самостійного заробітку, але потребує витрат на свій розвиток; відсутність даних про наявність у відповідача тяжкого чи хронічного захворювання, яке вимагає значних витрат на підтримання стану його здоров`я, що він володіє двома легковими автомобілями, має заборгованість за аліментам, за період з січня 2025 року по липень 2025 року мав дохід у виді заробітної плати, отримав дохід від продажу нерухомого майна, є особою працездатного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд діючи у межах заявлених позивачем вимог, також виходить із того, що вони мають бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також їх розмір не може бути меншими від 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Водночас, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789- ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тож, інтереси та потреби дитини превалюють у даному, конкретному випадку, у той час, як відповідач повинен нести відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку і належного забезпечення дитини.

Отже, суд, у контексті установлених ним фактичних обставин, із числа тих, що регламентовані ч. 1 ст. 182 СК України, приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання його сина у розмірі, що заявлений позивачем, а саме: у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але у будь-якому випадку не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, суд виходив із того, що у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини, зокрема, на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Суд, крім того, не установив обставин, що передбачені ст. 188 СК України.

Висновки

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач має змогу утримувати свого неповнолітнього сина шляхом сплати аліментів на користь позивача у розмірі частини усі видів заробітку (доходу).

Тому цей позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Аліменти у розмірі, визначеному цим рішенням, належить стягувати з дня набрання ним законної сили.

Про розподіл судових витрат

Із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., так як позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Тож, у цьому випадку, судовий збір підлягає розподілу за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, тобто, має бути покладений на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» він не може бути меншим, аніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на сьогоднішній день становить 1211,20 грн.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 10-13, 89, 141, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визначити, що аліменти, які стягуються на підставі рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2014 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить стягувати у розмірі (одна четверта) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення шляхом подання письмової апеляційної скарги на нього безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ірина Явіца