Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/764/25
Провадження № 2/391/400/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2025р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Ревякіної О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 3644263 від 28.03.2021 в розмірі 28020,75 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено Договір № 3644263 про надання споживчого кредиту у розмірі 7300,00 грн. 10.08.2021р. згідно умов Договору відступлення права вимоги №06Т ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 3644263 від 28.03.2021р. на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача. Сума заборгованості відповідача станом на дату відступлення прав вимоги становить 28020,75 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту 5913,00 грн., заборгованості за відсотками 21304,75 грн., заборгованість за комісійними винагородами 803,00 грн. Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір - 2422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 21.10.2025 позовну заяву залишено без руху надано час на усунення недоліків, які позивач усунув 23.10.2025.

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 28.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та відповідних доказів.

Клопотань про розгляд справи з викликом сторін та відзиву на позов до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено наступне.

28.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 3644263, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 7300 грн на споживчі потреби, строком 30 днів, з кінцевим терміном повернення 27.04.2021 (п. 1.4 Договору), а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами

Відповідно до п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту: 803,00 грн, яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Пунктом 1.5.2 Договору визначено, що проценти за користування кредитом: 3285,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.

На підставі платіжного доручення №42554910 від 28.03.2021 відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 7300,00 грн.

Згідно Договору відступлення прав вимоги № 06Т від 10.08.2021 ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 3644263 від 28.03.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», яке набуло права вимоги до відповідача у загальному розмірі 28020,75 грн, що складається з: 5913 грн заборгованість по тілу кредиту, 21304,75 грн заборгованість по відсоткам, 803 грн борг по комісії. Вказана сума заборгованості зазначена ТОВ «Мілоан» у відомості про щоденні нарахування та погашення, відповідно до якої окрім розміру заборгованості вказана сума виплат ОСОБА_1 за договором, яка в загальному розмірі складає 5302 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст.526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦУ України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із ч.1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно дост.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Таким чином, судом встановлено укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 3644263 від 28.03.2021 у формі електронного документу з електронними підписами сторін, із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними, а також у подальшому укладення між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» Договору відступлення прав вимоги № 06Т від 10.08.2021.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача. Однак станом на день подачі позову до суду відповідачем борг за кредитним договором в повному обсязі не повернуто. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, у нього виникла заборгованість, розмір якої відповідачем не спростовано, доказів сплати коштів за договором суду не надано, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення відсотків у сумі 21304,75 грн, суд зазначає наступне.

Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 3644263 ТОВ «Мілоан» нараховані відсотки за користування кредитом за період з 28.03.2021 по 26.07.2021 відповідно до п.1.5.2 та п.1.6 Договору у сумі 21304,75 грн, тобто за ставкою 1,5% за кожен день строку користування кредитом та 5% за кожен день користування кредитом, а нарахування відсотків після 27.04.2021 відбулося поза межами строку дії договору, оскільки строк дії позики у договорі встановлений сторонами на 30 днів, тобто до 27.04.2021, що також визначено графіком платежів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91).

Також Велика палата Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 року, за результатами розгляду справи № 723/304/16-ц прийшла до такого висновку: стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грошима після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до п.2.3.1 Договору позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.

Проте наведені умови кредитного договору є суперечливими, так як пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 27.04.2021.

В порядку ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем суду не надано доказів пролонгації строку кредитування, зокрема в матеріалах справи відсутні відомості щодо конкретного строку пролонгації (кількість днів), відсоткової ставки, кінцевої дати повернення коштів та докази складання і доведення до відповідача оновлених графіків платежів.

Враховуючи відсутність доказів пролонгації договору, первісним кредитором нараховані відсотки за користування кредитом за межами строку дії договору, в зв`язку з чим у задоволенні вимог позивача в частині нарахування відсотків за користування кредитом, починаючи з 28.04.2021 слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Нарахування відсотків за період з 28.03.2021 по 27.04.2021 за ставкою 1,5 % відповідно до п.1.5.2 Договору у сумі 3285 грн є правомірним та обґрунтованим.

Щодо стягнення боргу за комісією в сумі 803 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 року у справі №6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Як вбачається з Договору про споживчий кредит (пункт 1.5.1) ТОВ «Мілоан» встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 803 грн, тобто встановлено плату за послугу, яка є обов`язком саме кредитодавця, відповідно до умов договору.

Отже, умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволені вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 803 грн.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12.04.2022 року у справі №640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21.04.2021 року у справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15.12.2021 року у справі №209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21.07.2021 року у справі №751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку повернуті частково, а саме в розмірі 5302 грн, необґрунтоване нарахування ТОВ «Мілоан» процентів за межами строку дії договору, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 5283 грн за період з 28.03.2021 по 27.04.2021 (тіло кредиту 7300 грн + відсотки 3285 грн =10585 грн. сума погашення 5302 грн = 5283 грн). В решті вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково (19%), суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог: судовий збір в розмірі 460 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 950 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 76, 81, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 3644263 від 28.03.2021 в розмірі 5283 грн; судовий збір в сумі 460 грн; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 950 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.В. РЕВЯКІНА