Дата документу 25.11.2025Справа № 554/8671/25
Провадження № 2/554/3841/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Єсліковської О.А.,

за участю учасників справи:

представник позивача: адвокат Ольховський В.М.,

відповідач : ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 у червні 2025 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати, пов`язані з хворобою, медичним діагностуванням та лікуванням сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 20 654,00 гривень; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати, пов`язані з навчанням дітей, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 7 749,00 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 13 квітня 2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 21 листопада 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис №1767, було розірвано.

Від спільного подружнього життя у них народилися двоє дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до судового наказу Октябрського районного суду м.Полтави від 13 липня 2021 року по справі №554/5538/21 відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду з 11 червня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Але, фактично відповідач щомісячно сплачує аліменти в розмірі 3 389,34 гривень на двох дітей, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 10 червня 2025 року.

При нинішньому рівні цін на ліки, продукти харчування, комунальні послуги, медичні послуги та інші невідкладні витрати на дітей, сума в розмірі 3 389,34 гривень на двох дітей не покриває всі її витрати на дітей.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання та лікування сина взагалі не надає, не несе інших витрат на лікування, оздоровлення та розвиток здібностей їх дітей. Тому, вона змушена звернутись до суду з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати дітей.

Так, їх син ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства з діагнозом «Дитячий аутизм», що підтверджується посвідченням, епікризом з медичної карти, виписками з медичної карти, заключенням лікаря та довідкою лікаря.

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я та за направленням лікаря сину було проведено ряд медичних діагностувань та призначено лікування, зокрема: відповідно до Акту виконаних робіт від 12 січня 2021 року та двох квитанцій їх сину було надано стоматологічні послуги на суму 5 700 гривень, які нею було сплачено; відповідно до Акту виконаних робіт від 16 лютого 2021 року та трьох квитанцій їх сину було надано стоматологічні послуги на суму 10 750 гривень, які нею було сплачено; відповідно до Акту виконаних робіт від 04 квітня 2023 року та трьох квитанцій їх сину було надано стоматологічні послуги на суму 10 750 гривень, відповідно до Акту виконаних робіт від 16 квітня 2024 року та однієї квитанції їх сину було надано стоматологічні послуги на суму 5 850 гривень, які нею було сплачено; відповідно до Акту виконаних робіт від 09 квітня 2025 року та десяти квитанцій та однієї платіжної інструкції їх сину було надано стоматологічні послуги на суму 4 150 гривень, які нею було сплачено.

Згідно розрахунку оплати за послуги медичної допомоги від 27 грудня 2019 року їх сину було надано медичні послуги на суму 2 020 гривень, які нею було сплачено.

Згідно чеку від 04 лютого 2021 року їх сину було надано медичні послуги (аналізи) на суму 2 088 гривень, які нею було сплачено.

Всього, на час звернення до суду, позивачем здійснено оплату за медичні послуги, які були надіслані у зв`язку з хворобою їх сина, у сумі 41 308 гривень, які повинні батьки нести порівну, тобто половина 20 654 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Також, позивачем було понесено додаткові витрати, пов`язані з навчанням дітей під час режиму військового стану дистанційно в форматі онлайн.

Так, сину ОСОБА_3 нею було придбано для навчання під час режиму військового стану дистанційно в форматі онлайн смартфон на суму 6 999 гривень, що підтверджується чеком від 22 серпня 2024 року, а доньці ОСОБА_3 нею було придбано для навчання під час режиму військового стану дистанційно в форматі онлайн планшет на суму 8 499 гривень, що підтверджується чеком від 29 листопада 2024 року.

Всього, на час звернення до суду, позивачем здійснено оплату витрат, пов`язаних з навчанням дітей під час режиму військового стану дистанційно в форматі онлайн, у сумі 15 498 гривень, які повинні нести батьки порівну, тобто половина 7 749 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 13 червня 2025 року було відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Справу призначено до розгляду на 09 липня 2025 року.

24 червня 2025 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Чуванової А.М., яку він підтримав в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 09 липня 2025 року визнано необґрунтованою заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Чуванової А.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей. Заяву відповідача про відвід головуючого судді Чуванової А.М. передано до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу іншому судді відповідно до ст.33 ЦПК України.

09 липня 2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні батька з дітьми, в якому ОСОБА_1 просить зупинити виконання рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 27 травня 2025 року, а також 09 січня 2024 року «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; залучити до участі у справі виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради як орган опіки та піклування; визначити участь ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні зі своїми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 систематичними побаченнями, сумісними заняттями та проживанням згідно до наступного порядку (графіку): спілкування та проведення інших спільних занять ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_6 , на його розсуд може відбуватися в м. Києві, або в м.Полтава без участі їх матері ОСОБА_2 ( або на його розсуд) протягом других та четвертих (або перших та третіх) за чергою двох вихідних днів місяця: з п`ятниці 14.00 год. до неділі 20.00 щомісячно; по завершенні періоду, протягом якого діти перебувають (проживають) з батьком чи матір`ю, в останній день (час) той з батьків, з ким вони перебували, зобов`язаний супроводити (привезти) дітей до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків; протягом 3-5 днів тижня у період осінніх та весняних шкільних канікул - щорічно; протягом чотирьох тижнів підряд у період літніх шкільних канікул (починаючи з першого тижня червня чи першого тижня липня) щорічно для відпочинку - оздоровлення дітей, з правом виїзду за кордон, з інформуванням та без погодження з їх матір`ю, гр. ОСОБА_2 ; 1-2 дні в період свят (державних, різдвяних, новорічних, днів народження дітей, батька, його близьких родичів), відповідно почергово з батьком (в парний рік), або матір`ю ( в непарний рік); у будь-який інший день (період) року, особливо з сином ОСОБА_5 , на строк - визначений необхідністю проведення його обстеження та лікування (реабілітації), інклюзивного навчання, згідно до отриманих (наданих) медичних рекомендацій та не залежно від занять в навчальних закладах в м. Полтава. Необхідність проведення обстеження, навчання та лікування (реабілітації) сина ОСОБА_5 визначається батьком самостійно, згідно до медичних показань та рекомендацій, з наданням загальної інформації про наміри його матері (гр. ОСОБА_2 ). Строки та вид проведеного обстеження, а також проведене лікування, інклюзивне навчання сина ОСОБА_5 , підтверджується документально закладом їх надання та обліковується в медичній картці дитини. Термін та періодичність вказаного спілкування сина з батьком до значного покращення психо емоційного стану сина ОСОБА_5 та за медичними показаннями; можливість спілкування ( прогулянки, заняття фізкультурою, тощо…) по місцю проживання дітей, у будь-який інший день (період) року за бажанням дітей та за домовленістю з їх матір`ю ( гр. ОСОБА_2 ) відносно дати та часу передачі (зустрічі) дітей батьку (гр. ОСОБА_1 ); безперешкодне та необмежене спілкування батька з дітьми особисто, засобами: телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Viber, Telegram, Skype тощо); уразі хвороби дітей (одного з дітей, матері, батька), або інших форс- мажорних обставин, якщо це припадає на день (період) зустрічі (спілкування), зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену між батьками дату (період), враховуючи інтереси дітей, їх стан здоров`я та потреби. З можливістю окремого спілкування з сином або донькою, в період хвороби іншої дитини; надати право, при бажанні та можливості батька в будь який день, забирати або заводити дітей з (до) їх навчальних закладів, а також супроводжувати та спільно відвідувати культурно - спортивні заходи за участі дітей (одного з дітей); зобов`язати гр. ОСОБА_2 забезпечувати (виконувати) встановлений графік з розрахунку - не менше 110- 120 днів побачень та спілкування батька з дітьми за календарний рік; витрати на проїзд дітей до місця проживання батька та необхідного, за ініціативою батька, лікування, оздоровлення, відпочинку, розваг та навчання дітей покласти на ОСОБА_1

09 липня 2025 року до суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 . Відповідач, зокрема, зазначив з приводу надання стоматологічних послуг дитині, що виникає питання наскільки таке лікування зубів безпечне для здоров`я дитини.

Згідно наведеного в позові слідує, що ОСОБА_2 для отримання медичних послуг для сина ОСОБА_5 зверталась до установ, що їх надають на платній основі. Доказів на підтвердження звернень до комунальних закладів з охорони здоров`я, що надають медичні послуги згідно системи державних гарантій, або щодо неможливості їх (необхідних послуг) надання з приводу звернень не надано.

Крім того, медичні послуги, які закуповує Національна служба здоров`я України за Програмою медичних гарантій повністю безоплатні для пацієнтів, включно з лікарськими засобами та витратними матеріалами. Наявна також державна програма «Доступні ліки». Даних чи працюють ФОП ОСОБА_7 , ПП «Професорська Стоматологія», ФОП ОСОБА_8 ,, ТОВ «Малікс-Мед» та ЛДЦ «Медіон» згідно до «Програми медичних гарантій (ПМГ)» - позивачем не надано.

Згідно до зазначених витрат ОСОБА_2 , не наведено та не надано доказів, що придбання планшета та смартфона пов`язано з розвитком здібностей дитини. Окрім вказаного, про спрямованість наведених витрат на навчання дітей онлайн, особливо правдивість зазначеного ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_5 , може свідчити наступне: наразі син ОСОБА_5 проходить навчання в «Полтавському навчально-реабілітаційному центрі» Полтавської обласної ради. Зі слів директора цього центру про навчання, як в звичайному розумінні не йдеться, дітей навчають основам побутової поведінки. Наразі син ні писати ні читати не вміє. Яке це має відношення до навчання дітей онлайн та придбаний смартфон - мабуть знає лише ОСОБА_2 .

Стосовно доньки ОСОБА_6 наразі навчається в ліцеї №6 «Лідер», закінчила в 2025 році 2-й клас, оцінювання в школі проводиться вербально. Гаджетами цікавиться, чи може користуватись батько не визначив.

Звертає увагу на те, що строк позовної давності в частині позовних вимог, станом на 11 червня 2025 року (дати звернення позивача до суду) сплив відповідно до норм ст.ст.256,257,261 ЦК України тобто поза межами строків позовної давності до 11 червня 2022 року.

Стосовно витрат ОСОБА_1 (батька) на лікування дітей повідомив, що діти ростуть, хворіють, потребують лікування, одягу, харчування, навчання та розвитку наявних та розвинених здібностей.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно зазначено в ч.1 ст.157 СК України. Однак, поведінка матері дітей ОСОБА_2 з серпня 2019 року дотепер (липень 2025 року) виключає можливість батька брати участь у вихованні та повноцінному спілкуванні з сином та донькою. Батьку (в уяві ОСОБА_2 ) відведена роль банкомата.

Батько також купив дітям планшет та мобільний телефон ще раніше матері. Однак, поведінка матері не надає можливості батькові передати його дітям: показати можливості, навчити правильно користуватись, разом щось подивитись та передати інші навики в безпечному користуванні. Але мати категорично проти, постійно вмішується, влаштовує скандали. Віддати гаджети, й більше не побачити, що діти з ними роблять, хто користується як решта іграшок, що батько купував, не вважає за доцільне (т.1 а.с.140-152).

09 липня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Полтави, через систему «Електронний суд», відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09 липня 2025 року о 14:36:52 надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову. В заяві ОСОБА_1 просить на період розгляду судом його зустрічного позову про усунення перешкод у спілкуванні батька з дітьми визначити участь ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з його дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 систематичними побаченнями, сумісними заняттями та проживанням згідно до запропонованого ним тимчасового порядку (графіку).

Ухвалою суду від 11 липня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей - відмовлено.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду міста Полтави (суддя Троцька А.І.) від 16 липня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду міста Полтави Чуванової Алли Михайлівни - відмовлено. Розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей про стягнення додаткових витрат на дітей - проводити у тому ж складі суду.

21 серпня 2025 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 , в якій він просить здійснювати розгляд справи №554/8671/25 в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні батька з дітьми.

29 вересня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Чуванової А.М.

Відповідно до ухвали суду від 02 жовтня 2025 року визнано необґрунтованою заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Чуванової А.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей. Заяву відповідача про відвід головуючого судді Чуванової А.М. передано до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу іншому судді відповідно до ст.33 ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави (суддя Гольник Л.В.) від 07 жовтня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду міста Полтави Чуванової Алли Михайлівни - відмовлено.

Відповідно до постанови Полтавського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Ухвала Шевченківського районного суду міста Полтави від 11 липня 2025 року залишена без змін.

18 листопада 2025 року відповідачем надіслана до суду заява про зупинення провадження у справі до перегляду оскаржуваної ухвали суду від 04 вересня 2025 року в порядку апеляційного провадження в Полтавському апеляційному суді.

Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року заяву відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей залишено без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Ольховський В.М. позов підтримав, просив вимоги задовольнити повністю з підстав, вказаних у позовній заяві. Зазначив, що є завірене належним чином рішення, яким регламентовано порядок участі батька у вихованні дітей, проте це не є предметом даного провадження. На його думку, позовна заява подана у межах строків позовної давності. Відповідачу відомо, що сину ОСОБА_5 в районній поліклініці не можуть надати допомогу, лише ця клініка підходить йому за станом здоров`я. Гаджети є в наявності, ними користуються діти для навчання та розвитку здібностей. Позивач працює, у неї змінний розмір заробітку.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав з підстав, вказаних у відзиві. Зазначив, що батько хоче спілкуватися з дітьми, не обмежуючись в часі та без присутності матері. Він хотів навчити дітей користуватися гаджетами. Також сумнівається, що ці гаджети є в наявності. Вважає, що позивач подала документи зі спливом строку позовної давності. Затрати не відповідають нормам чинного законодавства, використані не на благо дітей. Інших утриманців, крім неповнолітніх дітей, у відповідача немає. Його матір, похилого віку, проживає разом з донькою (його сестрою). Він є особою з інвалідністю 3 групи, отримує пенсію у розмірі близько 9 700 грн., та є фізичною особою-підприємцем.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2014 року та рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 13 квітня 2021 року шлюб між ними було розірвано.

Відповідно до свідоцтв про народження неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі "Мати" записано позивача по справі ОСОБА_2 , а в графі "Батько" значиться відповідач по справі ОСОБА_1 (т.1 а.с.16,17 свідоцтва про народження).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачемза адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із судовим наказом Октябрського районного суду м.Полтави від 13 липня 2021 року по справі №554/5538/21 з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду з 11 червня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Статтею 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із вимогами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

До передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Аналогічні висновки зазначені у постановах Верховного Суду від 26 серпня 2020 року в справі №336/1488/19, від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Слід звернути увагу, що у кожній справі з подібним предметом спору суд виходить із конкретних обставин справи щодо необхідності стягнення додаткових витрат, в залежності від особистих, індивідуальних особливостей дитини.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18, від 08 грудня 2021 року у справі №607/12170/20, від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19, викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №320/383/19 (провадження №61-18284св19) та 09 вересня 2019 року у справі №344/5315/18 (провадження №61-6722св19).

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Отже, законом передбачено рівність прав та обов`язків батьків. Відповідно до норм матеріального права брати участь у додаткових витратах на дітей зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст.80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду із вказаним позовом про стягнення додаткових витрат на дітей, позивач вказувала, що зазначені витрати пов`язані з проходженням стоматологічного лікування сина ОСОБА_3 , наявності в нього діагнозу «Дитячий аутизм», та витрати на придбання сину для навчання під час режиму військового стану дистанційно в форматі онлайн смартфону, а доньці - планшету.

Позивачка стверджує, що відповідач аліменти сплачує в розмірі 3 389,34 гривень, який недостатній для забезпечення належного рівня розвитку дітей та для лікування дитини.

Відповідно до матеріалів позову, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив лікування у зв`язку з хворобою, стоматологічне лікування, медичне діагностування, на яке ОСОБА_2 витрачено 41 308 гривень, що підтверджується актами виконаних робіт, квитанціями, чеком, платіжною інструкцією, виписками, витягом, бланком замовлення, розрахунком, епікризом, заключенням (т.1 а.с.19- 24, 26-42).

Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та Витягом №29024, Переліком здобувачів ліцензій підтверджується, що ОСОБА_7 є ФОП, видом її діяльності відповідно до КВЕД є, зокрема стоматологічна практика (т.1 а.с.26-28).

Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Витягом з реєстру платників єдиного податку, Переліком здобувачів ліцензій підтверджується, що основним видом економічної діяльності ПП «Професорська Стоматологія» є стоматологічна практика (т.1 а.с.30-31).

Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Витягом №28576, Переліком здобувачів ліцензій підтверджується, що основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_8 є стоматологічна практика (т.1 а.с.37-зворот 39).

З чеків від 22 серпня 2024 року та від 29 листопада 2024 року вбачається, що позивачем здійснено оплату смартфона на суму 6 999 гривень та планшета на суму 8 499 гривень (а.с.44,45).

Як зазначила ОСОБА_2 , сину ОСОБА_3 вона придбала для навчання під час режиму військового стану дистанційно в форматі онлайн смартфон, а доньці ОСОБА_3 нею було придбано для навчання під час режиму військового стану дистанційно в форматі онлайн планшет.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що син сторін ОСОБА_3 є особою з інвалідністю з дитинства (з діагнозом «Дитячий аутизм»). Також, наявність у дитини ОСОБА_3 захворювання ротової порожнини та необхідності надання йому стоматологічних послуг. Так, позивачем долучено до справи посвідчення, епікриз з медичної карти, виписки з медичної карти, заключення лікаря, довідка лікаря, акти, квитанції, чеки про перерахунок коштів за надання медичних послуг.

Відповідно до наданих документів, у зв`язку з основною хворобою, неповнолітньому ОСОБА_3 проводилось медичне обстеження та лікування, також хлопчик проходив лікування гострого глибокого карієсу 26,36,63 зубів, гострого середнього карієсу 16,46 зубів, фізіологічну зміну 53,55,63,64,73, 74,83,84 зубів, місцевої гіпоплазії емалі 35 зуба, хронічного незворотного пульпіту 55,65,84,74 зубів, хронічного періодонтиту 64 зуба, пульпіту тимчасового зубу з постановкою стандартної металевої коронки.

Відповідно до наданих платіжних документів загальна вартість наданих ОСОБА_3 медичних послуг становить 41 308 гривень.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина цих витрат, що становить 20 654 грн.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено копії чеку від 22 серпня 2024 року, згідно якого в магазині «Фокстрот» було придбано смартфон ОРРО на суму 6 999 гривень, та чеку від 29 листопада 2024 року, згідно якого в ТОВ «Алло» було придбано планшет Lenovo на суму 8 499 гривень (т.1 а.с.43,44).

Щодо вимог про стягнення витрат, пов`язаних із онлайн-навчанням, суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині, позивач зазначає, що у зв`язку із введенням військового стану на території України, запроваджено дистанційну форму навчання, та з метою забезпечення участі дітей у навчанні в режимі відеоконференції, нею понесено додаткові витрати, пов`язані із купівлею смартфону та планшету, вартістю в загальному розмірі 15 498 гривень.

Суд зазначає, що запровадження в Україні дистанційної форми навчання є загальновідомим фактом і не потребує додаткового доказування.

Суд приходить до висновку, що ці витрати необхідно віднести до додаткових витрат на утримання дітей, оскільки вони були викликані особливими обставинами, та про задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на придбання смартфону та планшету, адже при дистанційній формі навчання використання цих гаджетів є необхідним, та в розумінні ст.185 СК України є додатковими витратами, викликаними особливими обставинами (в даному випадку запровадженням онлайн навчання).

Таким чином, оскільки витрати позивача в сумі 15 498 гривень були зумовлені забезпеченням отримання дітей освіти в умовах дистанційного навчання, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, систематичним відключенням електроенергії, постійними обстрілами з боку рф території України, що є особливими обставинами, згідно положень ст.185 СК України, а тому з відповідача підлягає стягненню 1/2 частина цих витрат, що становить 7 749 гривень.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Подібні висновки міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

При визначенні розміру додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, зокрема дитини з інвалідністю, внаслідок тяжкої хвороби, які підлягають стягненню з відповідача, судом враховано, що відповідач є особою з інвалідністю 3 групи, отримує пенсію (близько 9 700 гривень), та є фізичною особою-підприємцем (ФОП). Позивач працевлаштована, отримує змінну заробітну плату.

Доводи відповідача щодо відсутності необхідності придбання гаджетів та його посилання на те, що він також купив дітям планшет та мобільний телефон ще раніше матері, але віддати гаджети вважає за недоцільне, суд вважає необґрунтованими і такими, що не стосуються предмету позову.

Крім того, матеріалами справи спростовуються твердження відповідача про відсутність в матеріалах справи належних доказів необхідності лікування зубів дитини та підтвердження понесення витрат з лікування дитини, оскільки позивачем було надано належні та допустимі докази, та доводи відповідача жодним чином вказані обставини не спростовують.

Також посилання відповідача на існування спірних питань з позивачем його участі у вихованні дітей суд вважає такими, що не відносяться до предмету спору та не мають правового значення для прийняття судового рішення у цій справі.

Відтак, суд приходить до висновку щодо підтвердження позивачем ОСОБА_2 факту понесених нею додаткових витрат на дітей.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає, що згідно з положеннями статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

З огляду на вказані положення СК України, позовна давність до вимог про стягнення додаткових витрат на дітей, які зумовлені особливими обставинами, не застосовується.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, судом ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 28 403 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень, з врахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.150, 180-185 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , додаткові витрати на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 28 403 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач:ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

відповідач:ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 28.11.2025 року.

Суддя А.М.Чуванова