Провадження №2/523/4992/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернувся до суду з позов в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту в розмірі 102 384,86грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.11.2014р. між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №500/007342/14, відповідно до умов якого, Банк надав клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії з встановлення кредитного лімітом.

Свої зобов`язання кредитор виконав, надавши грошові кошти позичальникові.

АТ «ОТП Банк» відступило право вимоги за договором (з усіма додатковими договорами та угодами до нього) ТОВ «Свеа Фінанс» на підставі договору факторингу №01.02-24/24 від 20.09.2024р.

Відповідач зі свого боку не виконав належним чином прийняті обов`язки по погашенню кредиту та сплати процентів, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 102 384,86грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 58 970,0грн.; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 43 414,86грн.

Посилаючись на невиконання умов кредитного договору, позивач просить позов задовольнити, додатково стягнувши суму судового збору.

Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 26.06.2025р. провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

11.07.2025р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він просить відмовити у повному обсязі в задоволенні позивних вимог посилаючись на таке:

відповідач заперечує, що на час підписання заяви на оформлення дебетної картки він був ознайомлений із положеннями та умовами Тарифів Банку, Правил користування карткою та Договором про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток;

позивачем не надано доказів на підтвердження факту надання відповідачу кредиту у розмірі 58 970,0грн. Згідно з наданим розрахунком, станом на 18.11.2014р. баланс коштів становив 0 грн., а 25.10.2015р. виникла санкціонована перевитрата коштів у розмірі 26 456,89грн. Будь-яких інших відомостей перевитрат або встановлення будь-якого ліміту суми кредитування позивачем не надано;

відповідач не визнає нарахування відсотків, з огляду на те, що наданий розрахунок є необґрунтованим, так не містить детального розрахунку відсотків, а саме розрахунок не містить відомостей про строк застосування відсоткової ставки за кредитом, поза межами пільгового періоду (0.01%). Позивачем незаконно нараховані відсотки поза межами строків дії карткового рахунку, який діяв до 04.2023р. та далі не продовжувався;

нарахування комісії та штрафу проведено безпідставно, так як таке не передбачено заявою на оформлення дебетної картки;

згідно наданих документів, до позивача перейшло право вимоги за договором №500/007342/14 від 18.11.2014р., номер рахунку НОМЕР_1 UAH. В той же час відповідач стверджує, що між ним та АТ «ОТП Банк» не укладався такий договір;

надані позивачем докази є неналежними та недопустимим з огляду на зазначення в них рахунків, які не відповідають номерам рахунків та даті зазначених у заяві на оформлення дебетної картки;

посилаючись на пропуск строку позовної давності та вважаючи, що правовідносини виникли 17.11.2014р. а позов пред`явлений у червні 2025р., просить застосувати наслідки, відмовивши в задоволенні позивних вимог.

За клопотанням відповідача, ухвалою суду від 14.08.2025р. суд перейшов до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

ТОВ «Свеа Фінанс» не скористалось своїм процесуальним правом, відповіді на відзив не надало.

Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява, в якій представник підтримав пред`явлені позовні вимоги, просить розглянути справу у їх відсутність.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином через систему «Електронний суд».

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, у цій справі на позивача покладається обов`язок доведеність наявності укладеного кредитного договору між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , невиконання останнім умов договору, що призвело до виникнення заборгованості, що підтверджується доказами, а так саме перехід права вимоги до позивача від АТ «ОТП Банк» за такими кредитними договорами.

Так, матеріалами справи встановлено, що 17.11.2014 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк».

Окрім цього, 17.11.2014р. ОСОБА_1 підписано заяву на оформлення дебетної картки (із можливістю встановлення кредитної лінії) №500/007342/14, з відкриттям карткового рахунку № НОМЕР_2 від 17.11.2014р., з видачою платіжної картки типу: MC Standart PayPass, у валюті гривні. На дату підписання заяви розмір процентної ставки в продовж пільгового періоду становить 0,01% річних, а також з визначенням розміру процентної ставки в розмірі 3,3% в місяць.

Заява про надання банківських послуг та заява-анкета підписані особисто власноручним підписом відповідача ОСОБА_1 .

На виконання умов укладання договору про надання банківських послуг, ОСОБА_1 отримав емітовану на його ім`я картку № НОМЕР_3 , терміном дії до 11.2017р.

За твердженням відповідача та наданої до матеріалів справи фотокопії, слідує, що після закінчення дії картку № НОМЕР_3 , АТ «ОТП Банк» випустило платіжну картку за № НОМЕР_4 із строком дії до 04.2023р.

Будь-яких даних про продовження дії вказаної вище картки, після закінчення строку її дії, матеріали справи не містять.

Отже, за наданих позивачем доказів слідує між ОТП «Банк» та ОСОБА_1 17.07.2014р. укладений договір про надання банківських послуг №500/007342/14, з відкриттям карткового рахунку № НОМЕР_2 .

Згідно пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Звертаючись до суду ТОВ «Свеа Фінанс» вважає, що до Товариства перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 500/007342/14 від 18.11.2014р., укладеного між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 по рахунку № НОМЕР_5 UAH.

З представлених з боку позивача документів слідує, що 20.09.2024 року між АТ «ОТП Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір Факторингу №01.02-24/24, відповідно до якого АТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло правами вимоги, що належали АТ «ОТП Банк», і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками.

Згідно з відомостей з Витягу з реєстру боржників №2 Додатку №1 до Договору факторингу № 01.02-24/24 від 20.09.2024р. ТОВ «Свеа Фінанс» отримало від АТ «ОТП Банк» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №500/007342/14 по рахунку № НОМЕР_5 UAH від 18.11.2014р., на суму заборгованості в розмірі 102 384,86грн., у тому числі: 58970,0грн. борг за тілом кредиту, 43414,86грн. борг по процентам.

На підтвердження наявної у ОСОБА_1 заборгованості позивачем суду надані:

розрахунок заборгованості за договором № 500/007342/14 від 18.11.2014р. по картковому рахунку НОМЕР_5 UAH про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток;

виписку з рахунку приватного клієнта № 500/007342/14 за період з 18.11.2014 по 20.09.2024, по особовому рахунку НОМЕР_5 UAH, сформованого 10.03.2025р.

Отже, оцінка наданих з боку позивача доказів, як кожного окремо, так і у їх сукупності, вказують на те, що позивачем не доведено та з цього приводу не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження укладання кредитного договору між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 № 500/007342/14 від 18.11.2014р. по картковому рахунку НОМЕР_5 UAH.

Позивачем надані докази, які стосуються укладення договору між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 №500/007342/14 від 17.11.2014р, з відкриттям карткового рахунку № НОМЕР_2 . Не надані та не підтверджено доказами, які б вказували про неналежне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань по вказаному договору, а також наявності заборгованості.

Більш того, позивачем не надано доказів про отримання права вимоги від АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 за кредитним договором №500/007342/14 від 17.11.2014р, картковий рахунок № НОМЕР_2 .

При цьому, після внесення до суду відповідачем відзиву на позовну заяву, в якому серед іншого ним не визнавалися позовні вимоги з огляду на відсутність доказів укладання кредитного договору від 17.11.2004р. по рахунку № НОМЕР_2 , позивач не був обмежений у праві на спростування таких суперечностей, втім такого не здійснив.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту укладання кредитного договору між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 № 500/007342/14 від 18.11.2014р. по картковому рахунку НОМЕР_6 , а також факту переходу права вимоги по такому договору, а як наслідок на достатність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зважаючи на підстав відмови у задоволенні позивних вимог суд не надає оцінку іншим доводам та аргументам, зазначених ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву.

Внаслідок відмови у задоволенні позовних вимог, на підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» , місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд.6.

Відповідач: ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 27 листопада 2025р.

Суддя