Провадження № 2/357/5759/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2025 року директор ТОВ «Юніт Капітал» Хлопкова М., через систему «Електронний суд», звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 401135741 від 22.07.2021 у розмірі 78 254,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 22.07.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 401135741 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9W3N7. У вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно умов Кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: 22 000,00 грн 22.07.2021 на банківську карту № НОМЕР_1 , яку ОСОБА_1 вказав у заявці при укладенні кредитного договору.

28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до вказаного договору факторингу укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу № 28/1118-01. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 152 від 21.09.2021, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 401135741.

30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 30/1023-01. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 401135741.

04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 78 254,00 грн.

Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав кредит в строки, передбачені договором, внаслідок чого за кредитним договором № 401135741 утворилась заборгованість у сумі 78 254,00 грн., яка складається з: 22 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 56 254,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача адвокат Зачепіло З.Я. направила відзив по справі де зазначила, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 401135741 від 22.07.2021, у зв`язку з чим у позивача відсутнє право на стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

Та звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» вказувало, що являється новим кредитором за кредитним договором № 401135741 від 22.07.2021 внаслідок укладених договорів факторингу від 28.11.2018, 30.10.2023 та 04.06.2025. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження оплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останнього.

Сторона відповідача зазначила, що кредитний договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено 22.07.2021 року. Тобто, правовідносини за кредитним договором між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем виникли 22.07.2021 року, значно пізніше ніж було укладено договір факторингу між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс», у якому предмет договору не ідивідуалізовано належним чином, а отже на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до відповідача за зазначеним вище кредитним договором.

При цьому, права майбутньої вимоги на момент укладення договору мали би бути визначеними, тоді, як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року не було і сторони цього договору не могли передбачити, що 22.07.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 буде укладено кредитний договір № 401135741.

Таким чином, з огляду на наведене фактично ТОВ «Таліон плюс» не могло відступити ТОВ «Онлайн фінанс», а ті в свою чергу ТОВ «Юніт Капітал», право вимоги за кредитним договором №401135741 від 22.07.2021 року, оскільки що у ТОВ «Таліон плюс», що у ТОВ «Онлайн фінанс» було відсутнє таке право грошової вимоги, у зв`язку з чим у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Окрім цього, відповідач звертає увагу, що позивачем не додані первинні належні та допустимі докази на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів від первісних кредиторів та неповернення або часткового повернення кредитів, якими є документи первинної бухгалтерської документації (виписка по рахунку, платіжні документи).

Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості, за вказаним кредитним договором не містить жодного підтвердження реальності господарської операції. По ньому не можна вирахувати коли заборгованість була переведена в прострочену, який був порядок нарахування відсотків, тощо.

Крім цього, відповідач заперечує проти стягнення відсотків у заявленому розмірі, які обраховані поза межами строку дії договору позики. Відповідач вважає вимоги позивача у цій частині необгрунтованими та такими, що не відповідають умовам договору. Відповідач визнає позовні вимоги частково, зокрема: 22000 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 11220,00 грн. - заборгованість за процентами, з розрахунку: 22000 грн 00 коп. х 1,70 % х 30 днів = 11220,00 грн.

Представник відповідача вказує, що сторони за договором позики № 401135741 від 22.07.2021 року погодили строк позики, який становить 30 днів, зокрема: з 22.07.2021 року, дата повернення позики до 21.08.2021 року (пролонгацій ОСОБА_1 не робив).

Представник відповідача послався на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.05.2022 року у справі N 944/3046/20 (провадження N 61-19719св21) де зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. ч. З, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem». Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. «Contra proferentem» застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.

31.10.2025 року представник позивача скористався своїм правом та скерував до суду відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Щодо перерахування коштів, зазначив, що підтвердженням здійснення перерахування кредитних коштів є факт передачі Товариством відповідної платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, на основі якої кошти перераховуються за реквізитами платіжної картки клієнта згідно з умовами Договору. Відповідно до відповіді від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», 22.07.2021 р. на картку відповідача зараховано 22 000 грн., що підтверджує прийняття відповідачем пропозицію кредитодавця

Щодо переходу права вимоги за кредитним договором представник позивача зазначила, що сторони виконали умови договору факторингу №28/1118-01 належним чином, зокрема: підписали договір факторингу №28/1118-01, уклали відповідний реєстр прав вимоги та здійснили фінансування за відступлення прав вимоги відповідно до умов договору факторингу. Таким чином, право вимоги перейшло до Клієнта від Фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у додатку, а отже, право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 21.09.2021, тобто після укладання кредитного договору № 401135741 від 22.07.2021. Відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього.

Щодо істотних умов договору факторингу зазначають, що сутність договору факторингу №28/1118-01 полягає не у відступленні права вимоги за конкретним кредитним договором, а у відступленні права вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.

А тому, важливим є те, що реєстр прав вимоги, до якого був включений кредитний договір № 401135741, укладений 21.09.2021, тобто через три місяці після укладення кредитного договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не виникло в майбутньому, як помилково стверджує відповідач.

Щодо оплати за договором факторингу, то позивач отримав право вимоги щодо відповідача за Договором факторингу № 29 04/06/25-Ю від 04.06.2025, та перерахування суми клієнту не є предметом доказування, оскільки перехід прав вимоги підтверджується підписанням реєстру, як передбачено даним договором.

Представник позивача направив суду додаткові пояснення по справі, позивачем наведено алгоритм дій, який має вчинити позичальник для отримання кредиту. Представник позивача вказує, що при заповненні заявки на кредит відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Доказами накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QRкод - матричний код (двовимірний штрих-код). Одноразовий персональний ідентифікатор MNV9W3N7 направлено відповідачу 22.07.2021 0:31:21 год. на номер мобільного телефону вказаний в заявці на отримання грошових коштів НОМЕР_2 , одноразовий персональний ідентифікатор введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 22.07.2021 0:32:15. Представник позивача вказує, що відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з Договором на Сайті Товариства в Особистому кабінеті.

Щодо переходу права вимоги за кредитним договором представник позивача послалася на п.48-51 Постанови від 29 січня 2025 року у cправі № 910/2886/24 Верховний Суд зробив висновок, що боржник як особа, право вимоги до якої відступається, не входить до складу учасників цього договору. Договір факторингу не впливає безпосередньо на права та обов`язки боржника, оскільки в цьому випадку не встановлюється, не припиняється, не змінюється основне зобов`язання боржника, який має виконати свій обов`язок.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача адвокат Зачепіло З.Я. просила відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2025 вказану справу передано на розгляд судді Ярмолі О.Я.

На підставі акту Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про відсутність можливості друку додатків до позовної заяви, сформованої у підсистемі «Електронний суд», суддею прийнято рішення про формування матеріалів судової справи в змішаній формі (паперовій та електронній).

Ухвалою судді від 03.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

29.09.2025 на адресу суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшла витребувана інформація.

29.09.2025 року від представника відповідача адвоката Зачепіло З.Я. надійшло клопотання про доручення як учасника справи.

27.10.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

31.10.2025 представник позивача Хлопкова М.С. через систему «Електронний суд» сформувала відповідь на відзив.

13.11.2025 року представник позивача Хлопкова М.С. через систему «Електронний суд» сформувала додаткові пояснення у справі.

10.11.2025 представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив.

Позивач в судове засідання не направив свого представника, у прохальній частині позовних вимог міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, представник подала заяву в якій просила проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача, при розгляді справи просив врахувати правову позицію викладену у відзиві поданих до суду.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, заперечень, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 22.07.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 401135741 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до п.1.1. якого, Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 22000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

Згідно п. 1.3. договору Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 22000 грн. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 21.08.2021.

Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту (траншів), отриманих протягом всього строку дії договору (п. 1.5. договору).

Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 21.08.2021 (п. 1.7. договору).

Згідно із п. 1.9. кредитного договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 219,00 процентів річних, що становить 0,60 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 310,25 процентів річних, що становить 0,85 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті; 1.9.3. Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду.

Встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на платіжну картку ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 22000 грн., що стверджується відповідним платіжними дорученням від 22.07.2021.

Таким чином, кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, що підтверджується платіжними дорученнями.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого було продовжено додатковими угодами від 28.11.2019 року за №19, від 31.12.2020 року за №26, від 31.12.2021 року за №27, від 31.12.2022 за №31, від 31.12.2023 за №32.

Пунктом 1.2. Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року передбачено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги.

21.09.2021 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 152 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 401135741 від 22.07.2021.

30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача № 401135741 від 22.07.2021.

04.06.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю.

Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги.

Відповідно до Реєстру Боржників б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 78 254,00 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, у відповідача наявний борг за Кредитним договором № 401135741 від 22.07.2021, у сумі 78 254,00 грн., яка складається з: 22 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 56 254,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

Встановлено, що відповідач не виконав у повному обсязі умови взятого на себе зобов`язання, не погасив кредит.

В порядку витребування доказів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив суд, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну карту № НОМЕР_3 . Також по клієнту емітувались інші картки. Додатково надана виписка по вказаному рахунку за період з 22.07.2021 по 27.07.2021, яка містить зарахування на суму 22000,00 грн. Фінансовий номер телефону та номер який знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 НОМЕР_4 .

Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст.10,11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). (ч.1 ст. 1078 ЦК України).

Згідно ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.

Встановлено, що ТОВ «Юніт Капітал» має право вимоги до ОСОБА_1 на підставі договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал».

Щодо заперечень відповідача про те, що відступлення права вимоги до боржника не було здійснено через те, що договір факторингу було укладено ще до укладення кредитного договору, то дані заперечення є безпідставними з огляду на таке.

Так, умовами укладених договорів факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», передбачено право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі, відступати право вимоги на користь третіх осіб.

При цьому, право вимоги по кредитному договору № 401135741 від 22.07.2021 були передані кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «Онлайн фінанс», а в подальшому позивачу ТОВ «Юніт Капітал» на підставі реєстрів, які оформлені належним чином.

Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, право вимоги означає всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Розділом 4 вказаного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку.

Аналогічні умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Відтак, умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.

Крім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Реєстри про передачу права вимоги, наявні у матеріалах справи, є належними доказами щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Відповідно долучених до справи договорів, за якими відступлено право вимоги боргу ОСОБА_1 за кредитним договором, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржника.

Наявні договори факторингу підтверджують належний перехід прав вимоги до ОСОБА_1 від первісного кредитора ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал», а відтак доводи представника відповідача про відсутність доказів переходу права вимоги за кредитним договором не знайшли свого підтвердження.

Крім того, суд звертає увагу, що умовами укладених договорів факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги та не пов`язано з оплатою за договором факторингу, проведення якої відтерміновано на визначений договором строк.

Встановлено судом та визнається відповідачем, що сума основного зобов`язання у розмірі 22000,00 грн не повернута, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З приводу нарахування процентів та строку такого нарахування за договором № 401135741 від 22.07.2021, суд зазначає наступне.

Умовами п. 1.7. договору кредитної лінії № 401135741, сторонами погоджено, що кредитна лінія надається на строк 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 21.08.2021.

Так, відповідач користується кредитними коштами понад строк, встановлений п. 1.7 та 1.8 Договору (30 днів), а тому умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Отже, розмір відсотків за користування кредитом визначається за наступною формулою: 22000,00 грн. (сума кредиту) х 1,70 % х 30 (строк кредитування) = 11220,00 грн.

Позивачем необгрунтовано розрахунок відсотків поза межами строку кредитування, не надано доказів збільшення/зміни строку кредитування.

Частиною 8 ст.18 Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд при вирішенні справи користується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду.

В постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, позивач не скористався.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення з віцдповідача тіла кредиту в повному обсязі та часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків за вказаним кредитним договором.

Тому, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 401135741 від 22.07.2021 року в розмірі 33220,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 22000,00 грн. та заборгованості за відсотками 11220,00 грн., які нараховані за базовою процентною ставкою 1,70 % від суми кредиту в день, за 30 днів.

Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

За змістом частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до приписів частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. до матеріалів справи надано: договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, укладеного між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» і ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», додаткову угоду № 0 до Договору пронадання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025; свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю Тараненко А.І.; акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 (до договору про надання правничої допомоги від № 05/06/25-01 від 05.06.2025) послуги надано на загальну суму 7000,00 грн.

Суд зауважує, що за загальним правилом розподілу судових витрат, передбаченим у частині 2 статті 141 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу, з огляду на повне задоволення позову, покладається на відповідача.

Водночас, суд звертає увагу на те, що у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Проаналізувавши справу на предмет її складності, враховуючи наявну сталу судову практику у таких спорах, встановлені судом обставини справи, кількість судових засідань, а також зміст та обсяг наданих адвокатом послуг і їх вартість, також, суд враховує, що дані матеріали подані в системі "Елекстронний суд", розгляд справи здійснювався за відсутності представника позивача, суд доходить переконання, що зазначений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. є необґрунтованим, оскільки не відповідає критерію реальності адвокатських послуг.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає обґрунтованим розміром витрати позивача на професійну правову допомогу, наданих у цій справі, - 3000,00 грн. (вивчення матеріалів справи і складання позовної заяви ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ), у зв`язку з чим дану вимогу слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача реальну та обгрунтовану суму витрат 3000 грн.

Також, при зверненні до суду з даним позовом, позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується квитанцією №24908 від 22.08.2025.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати у справі, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог.

З урахуванням того, що судом ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог, в розмірі 33220,00 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у справі пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог. Всього судові витрати становлять 2301,80 грн. (витрати на судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу), що складає 42,45 % від заявлених позивачем вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 137, 141, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" () заборгованість за кредитним договором № 401135741 від 22.07.2021 у розмірі 33 220,00 грн. (тридцять три тисячі двісті двадцять гривень) та судові витрати по справі в сумі 2301,80 грн. ( дві тисячі триста одна гривня вісімдесят копійок ).

В решті вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», адреса: м.Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літ.А, офіс 10, ;

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду виготовлено 01.12. 2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола