Номер провадження: 22-ц/813/3545/25
Справа № 521/5293/24
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

учасники справи: позивач (відповідач - за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , відповідач (позивач - за зустрічним позовом) ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3

на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2024 року,ухвалене Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Сегеди О.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат, загальною площею 47,5 кв.м, у тому числі житловою площею 29,2 кв.м.

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,5 кв.м, в тому числі житловою площею 29,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які включають в себе витрати на правову допомогу у розмірі 40000,00 грн.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат, загальною площею 47,5 кв.м, у тому числі житловою площею 29,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат, загальною площею 47,5 кв.м, у тому числі житловою площею 29,2 кв.м.

Інша 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат, загальною площею 47,5 кв.м, у тому числі житловою площею 29,2 кв.м, належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 квітня 2016 року - ОСОБА_2 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, доповнено рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року наступним абзацом: Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 12 629,34 гривень.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами не ухвалено рішення щодо судових витрат, оскільки ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, судовий збір у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 складає 15283,00 грн, з яких ОСОБА_2 при зверненні до суду сплачено 9084,00 грн. Тому суд вважав за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 12629,34 грн, з яких 6430,34 грн за позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та різницю в розмірі 6199,00 грн за позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 просить скасувати додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2024 року, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом було винесено рішення, незважаючи на те, що ОСОБА_1 просив у позовній заяві залишити судові витрати за ним. Тому, враховуючи принцип диспозитивності, суд не повинен був виходити за межі вимог сторони позивача та тих підстав позову, які ним вільно зазначені.

Посилається на постанову Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 520/7856/20, відповідно до якої суди не мають права ігнорувати вимоги сторін щодо розподілу судових витрат і повинні діяти виключно у межах заявлених вимог.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом апеляційного перегляду у цій справі є стягнення судового збору у розмірі 12629,34 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Крім того, закон надає суду право вирішувати питання щодо судових витрат без повідомлення учасників справи (ч. 2 ст. 246, ч. 3 ст. 270 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 вказаної норми).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, додаткове рішення суду, ухвалене у порядку статті 270 ЦПК України, є невід`ємною частиною основного рішення у справі по суті спору та не може існувати окремо від нього.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2024 року не вирішено питання про судові витрати.

Порядок сплати, розмір судового збору визначається у відповідності з Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» (№ 3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Впозовній заяві ОСОБА_1 просив визнати квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат, загальною площею 47,5 кв.м, у тому числі житловою площею 29,2 кв.м.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.04.2016 року вартість спірної квартири становить 778884 грн. (а.с. 10)

Отже, ціна позову складала 389442 грн (778884/2).

Позовна заява ОСОБА_1 подана у 2024 році.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3028 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто ставка судового збору, що підлягала сплаті до суду першої інстанції за подання позовної заяви складала 3894,42 грн (778884/2*1%).

Згідно з вимогами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без задоволення, а отже судові витрати за позовом ОСОБА_1 покладаються на ОСОБА_2 , судові витрати за зустрічним позовом ОСОБА_2 - на позивачку.

Згідно платіжного доручення № 0994-9916-7730-2172 від 28.03.2024 ОСОБА_1 за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с. 3).

Тому з відповідачки на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а різниця несплаченої суми у розмірі 2683,22 грн (3894,42-1211,20) підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.

Апеляційний суд відхиляє доводи скарги, що суд не повинен був виходити за межі вимог сторони позивача та тих підстав позову, які ним вільно зазначені, з огляду на те, що судові витрати не можуть розглядатися як окремі вимоги позову, оскільки вони підлягають розподілу відповідно до результатів розгляду справи та вирішується судом згідно до ст. 141 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про розподіл судових витрат, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове додаткове судове рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 376, ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 2683,22 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови 02 грудня 2025 року

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова

В.В. Кострицький