Номер провадження: 22-ц/813/6293/25
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю. І.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кострицького В.В.,

суддів Назарової М.В., Коновалової В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 05 травня 2025 року, ухвалене у складі судді Ковтун Ю.І., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

установив:

Короткий зміст обставин справи

23.10.2024 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, в якій просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразово в сумі 20109,20 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак відповідач додаткову матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2009 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, но не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.07.2009 до досягнення нею повноліття. У теперішній час дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утримані. Дитина має хронічне захворювання атопічний дерматит, потребує регулярних медичних обстежень, ортопедичного лікування, прийому дороговартісних ліків. У зв`язку з хворобою дитина потребує додаткових витрат на лікування. Вона не в змозі самостійно утримувати доньку та повністю забезпечити необхідні витрати на лікування дитини, оскільки її заробітна плата складає 0 грн. на місяць, інших видів доходу вона не має. Понесені нею витрати складають: спеціальне медичне обстеження, лікування у медичному закладі, придбання ліків. Загальна сума витрат на лікування та придбання ліків за період серпня до 21 жовтня 2024 року становить 1210,20 грн. Крім того на час подання позову донька навчається на першому курсі денної форми навчання за спеціальністю 023 образотворче мистецтво, декоративне мистецтво, реставрація у Комунальному закладу «Одеський художній фаховий коледж ім. М. Б. Грекова». Вартість навчання за один рік становить - 18253 грн. Також донька у зв`язку з навчанням активно займається малюванням з 31.06.2024 для занять малюванням вона придбала їй необхідних канцелярських товарів та мистецьких матеріалів вартістю 9772,50 грн. На день подання позову фактичні витрати понесені позивачем на дитину у 2024 році склали 20109,20 грн. Добровільно надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини відповідач відмовляється, мотивуючи тим, що аліментів які він сплачує на його думку достатньо для нормального розвитку дитини та її навчання. Зазначила, що відповідач є працездатним, працює в Управлінні Служби безпеки України в Одеській області і отримує заробітну плату в розмірі 60000 грн. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має, аліментів нікому не сплачує, отже має можливість оплатити повністю додаткових витрат на дитину.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 05 травня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначає, що позивачка не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачка не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки у Комунальному закладі «Одеський художній фаховий коледж ім. М.Б. Грекова», вказаний навчальний заклад було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем.

Витрати, які позивачка понесла на оплату канцелярських товарів та мистецьких матеріалів на суму 9600,70 грн. не є додатковими витратами, оскільки не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до малювання. Крім того, позивачка не довела, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на дитину.

Суд першої інстанції вважає розмір додаткових витрат, які понесені позивачкою на лікування дитини у розмірі 1210,20 грн. є недоведеними, оскільки надані суду копії чеків передують наданій довідці КНП «Стоматологічна поліклініка № 3» Одеської міської ради від 18.10.2024 та рецептурному бланку Дитячої міської поліклініки № 3 від 30.08.2024, якими ОСОБА_3 встановлено діагноз та зроблено відповідне медичне призначення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

Не погодившись із вказаним рішенням 04 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду міста Одеси від 05 травня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає діючому законодавству України та підлягає скасуванню.

Приморський районний суд м. Одеси під час ухвалення рішення 05 травня 2025 року безпідставно не врахував, що вимоги стосувалися періоду до досягнення донькою повноліття, зокрема витрат, які: понесені у серпні-жовтні 2024 року; стосуються лікування (хронічне захворювання - атопічний дерматит, ортодонтичне лікування); підтверджені документально (чеки, рецепти, довідки); включають оплату за перший семестр навчання (16.08.2024 9126,50 грн).

Вказує, що суд під час ухвалення рішення встановив, що дитина зарахована до коледжу, хворіє на атопічний дерматит і потребує лікування, а позивач не має доходів, але при цьому не врахував ці обставини як "особливі" у розумінні ст. 185 СК України. Суд повністю переклав фінансове навантаження на матір, хоча відповідач працює в СБУ, має заробітну плату понад 60000 грн, і не сплачує аліменти на інших дітей. Водночас позивач не має жодного доходу, окрім аліментів.

Скаржник зазначає, що суд під час ухвалення рішення не розмежував періоди, на які припадають: додаткові витрати (червень-жовтень 2024 р.); утримання повнолітньої дитини (з 01.11.2024 - інша справа).

Таким чином, подвійне стягнення відсутнє. Заявлені до стягнення витрати є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України.

Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-129615, відповідно якої виходячи з аналізу ст.

185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів,у зв?язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Щодо явки сторін.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 20109,20 грн. і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Суд першої інстанції відмовивши у задоволені позову зазначив, що розмір додаткових витрат, які понесені позивачкою на лікування дитини у розмірі 1210,20 грн є недоведеними, оскільки надані суду копії чеків передують наданій довідці КНП «Стоматологічна поліклініка № 3» Одеської міської ради від 18.10.2024 та рецептурному бланку Дитячої міської поліклініки № 3 від 30.08.2024, якими ОСОБА_3 встановлено діагноз та зроблено відповідне медичне призначення. Вказує, що позивачка не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Проте з вказаними висновками апеляційний суд частково не погоджується зважаючи на наступне.

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , яке видано 16.11.2006 Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси (а.с. 5).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2009 року у справі № 2-10420/09 (з врахуванням ухвали суду від 15.03.2010 у справі № 2-10420/09) частково задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м.Одесі, на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, но не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 липня 2009 року до досягнення нею повноліття (а.с. 39 40).

На виконання вказаного рішення суду Приморським районним судом м.Одеси 15.03.2010 видано відповідний виконавчий лист (а.с. 41).

В червні 2024 між Комунальним закладом «Одеський художній фаховий коледж ім. М.Б. Грекова» (Заклад) та замовником освітньої послуги ОСОБА_1 для здобувача фахової передвищої освіти ОСОБА_3 (Здобувач) укладено договір про надання платної освітньої послуги № 10/24, відповідно до якого вартість освітньої послуги за 2024 2025 становить 18253,00 грн. (а.с.17 20).

Також 01.09.2024 між Комунальним закладом «Одеський художній фаховий коледж ім. М.Б. Грекова» (Заклад), вступником ОСОБА_3 та законним представником ОСОБА_1 укладено договір про надання освітніх послуг № 10/24 за освітньою програмою живопис (а.с. 21 24).

Відповідно до довідки Комунального закладу «Одеський художній фаховий коледж ім. М.Б. Грекова» від 29.07.2024 ОСОБА_3 є студентом 1 курсу за освітньою програмою Живопис-12 (а.с.42).

Як слідує з квитанції від 16.08.2024 ОСОБА_1 здійснено оплату за навчання ОСОБА_3 за перший семестр у розмірі 9126,50 грн, отримувач Комунальний заклад «Одеський художній фаховий коледж ім. М.Б. Грекова» (а.с. 44).

Також позивачкою надано суду копії чеків на оплату канцелярських товарів та мистецьких матеріалів на суму 9600,70 грн (а.с.25 28).

Відповідно до довідки КНП «Стоматологічна поліклініка № 3» Одеської міської ради від 18.10.2024 ОСОБА_4 потребує ортодонтичного лікування (а.с.13).

Відповідно до форми рецептурного бланка Дитячої міської поліклініки № 3 від 30.08.2024 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено діагноз: Атопічний дерматит, видано рецепт за повну вартість на медичний препарат «Crem Triamcinoloni» (а.с. 14).

На підтвердження понесених витрат на лікування та придбання ліків позивачкою надано суду копії чеків на загальну суму 1210,20 грн, які датовані 07.08.2024, 17.08.2024, 20.08.2024 (а.с. 16).

На підтвердження матеріального стану сторін позивачкою суду надано:

- звіти Управління СБ України в Одеській області про здійснення відрахування та виплати щодо ОСОБА_2 , в яких зазначено розмір заробітної плати відповідача та утримані суми аліментів з грудня 2023 року по вересень 2024 року (а.с.29 37).

- відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 22.10.2024, відповідно до яких ОСОБА_1 з квітня 2023 по червень 2024 отримує доход у вигляді аліментів сплачених УСБУ в Одеській області, інших доходів не має (а.с. 38).

Правовідносини з виконання батьками обов`язку по утриманню своїх дітей врегульовані нормами СК України (глава 15, глава 16).

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193,198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Саме з такого розуміння закону слід виходити при вирішенні спору, що розглядається (Постанова ВСУ №6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року).

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання.

Колегія суддів зазначає, що посилання суду першої інстанції на те, що вибір навчального закладу, де навчається дитина, не узгоджувався із відповідачем, не може бути прийнятий до уваги, оскільки норми матеріального права, якими врегульовані ці правовідносини, не пов`язують обов`язок того батька, з яким дитина не проживає, приймати участь у додаткових витратах із наданням ним згоди на такі витрати. Окрім того, у справі відсутні докази про те, що донька сторін у справі навчається у коледжі поза своєю волею та (або) з примхи матері.

Очевидним є те, що навчання дитини у Одеському художньому фаховому коледжі, заняття малюванням є розвитком її здібностей, є необхідним для неї (дитини) та відбувається в її інтересах. Факт витрачання коштів на навчання дитини, на придбання для неї канцелярських товарів та мистецьких матеріалів підтверджений належними і допустимими доказами.

Подібні висновки викладені у постанові КЦС ВС від 01 квітня 2019 року у справі № 545/819/18.

У постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструмента або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

У постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що витрати, понесені позивачем за навчання сина у коледжі відносяться до додаткових витрат, необхідних для розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Встановивши, що за навчання доньки відповідача в Комунальному закладі «Одеський художній фаховий коледж і. М.Б. Грекова» позивачка ОСОБА_1 сплатила 9126,50 грн. (за перший семестр навчання). На підтвердження даного факту позивачем надано квитанцію про сплату коштів (а.с. 44), копію Договору з Комунальним закладом «Одеський художній фаховий коледж ім. М. Б. Грекова» про надання освітніх послуг № - 10 /24 від 01 вересня 2024 (а.с. 21-24) та копію Договору з Комунальним закладом «Одеський художній фаховий коледж ім. М. Б. Грекова» про надання платної освітньої послуги № - 10 /24 від 31 червня 2024 (а.с. 17-20).

Колегія суддів, зважаючи на вищезазначене, доходить висновку, що з відповідача підлягає стягненню відповідно до принципу рівності прав та обов`язків батьків половина вартості навчання 4563,25 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на медичні обстеження та лікування їх спільної з відповідачем доньки, чим і обґрунтовує також свої позовні вимоги.

Колегія суддів вказує, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, обстеження, на санаторно-курортнелікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Позивачем на підтвердження спеціального медичного обстеження, лікування у медичному закладі, придбання ліків надано відповідні документи, а саме: копію Довідки КНП «Стоматологічна поліклініка № 3» Одеської міської ради від 18.10.2024 ОСОБА_3 потребує ортодонтичного лікування (а.с.13); форма рецептурного бланка Дитячої міської поліклініки №3 від 30.08.2024 на ім`я ОСОБА_3 , в якому зазначено діагноз: Атопічний дерматит, та видано рецепт за повну вартість на медичний препарат «Crem Triamcinoloni» (а.с. 14); копії чеків на загальну суму 1210,20 грн, які датовані 07.08.2024, 17.08.2024, 20.08.2024 (а.с. 16).

Отже загальний розмір витрачених позивачем коштів на обстеження та лікування дитини за період з серпня до 21 жовтня 2024 року складає - 1210,20 грн.

Колегія суддів акцентує увагу, що на час звернення позивачки з позовом до суду (23.10.2024) донька сторін не досягла повноліття, тому відповідно позивачка має права на отримання додаткових витрат згідно ст.ст. 180, 185 СК України.

Відповідно до правової позиції, висловленої в ухвалі Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2009 року № 6-20478св09, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

У даному випадку, враховуючи, що ОСОБА_2 є здоровою, працездатною особою, отримує гідний розмір заробітної плати, суд вважає, що відповідач, як батько ОСОБА_3 повинен оплатити частину додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, а саме захворюванням дитини та навчанням у платному навчальному закладі.

Колегія суддів зазначає, що загальна сума понесених витрат позивачем на день подання позову у 2024 році складає 20109,20 грн. З урахуванням принципу рівності прав та обов`язків батьків, стягненню з відповідача підлягають додаткові витрати у розмірі 10054,60 грн.

Таким чином, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав (ст. 376 ЦПК України).

Щодо судових витрат.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору в силу вимог пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 1514 грн.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 374, 376,382,384,389,390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 05 травня 2025 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткові витрати на дитину в розмірі 10054,60 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1514 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

В.А. Коновалова