Провадження № 2/127/6757/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26.11.2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В. В.,

при секретарі Бойчук Я. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниця, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позов мотивовано тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2017 року у справі № 127/5771/17 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2017 року у справі № 127/2968/17, вирішено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого токарем у Вінницькому національному технічному університеті, на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 10.02.2017 року до повноліття дитини.

В подальшому, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2019 року у справі № 127/31266/18 вирішено змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючого токарем у Вінницькому національному технічному університеті, на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, які підлягають індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду від 30.01.2019 набрало законної сили 10.05.2019.

Позивачка зазначає, що після припинення шлюбних відносин сторін, малолітня донька ОСОБА_4 , якій зараз майже 10 років, продовжує проживати разом із позивачкою, вона займається її вихованням, лікуванням, навчанням, а також самотужки несе додаткові витрати на утримання доньки. Позивачка намагається забезпечити належний життєвий рівень для доньки, в тому числі потрібними речами постійного вжитку, продуктами харчування, одягом тощо. Проте, самостійно позивачка не має змоги їй все це забезпечити, оскільки з 01.07.2025 була вимушена звільнитися з роботи і на даний час не працевлаштована та не має доходів.

Відповідач з донькою не спілкується, не забезпечує її, аліменти не сплачує, хоча не має проблем зі здоров`ям і має можливість заробляти, зокрема, позивачці відомо від спільних знайомих, що відповідач має досить великі заробітки, працюючи як наймана особа без оформлення трудових відносин, щоб не сплачувати аліменти. При цьому у відповідача не має інших дітей або інших утриманців.

На виконання вказаних судових рішень 04.05.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист, який перебував на примусовому виконанні спочатку у Іллінецького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), а потім передано до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавче провадження № 70202042.

Оскільки дитина у позивачки і відповідача спільна, відповідач визнає своє батьківство, то він зобов`язаний утримувати дитину в рівній частині із позивачкою, однак утримання дитини здійснюється за рахунок позивачки, тобто для позивачки це додаткове фінансове навантаження, що і становить суть порушеного права.

За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду та просить змінити спосіб стягнення аліментів, а саме стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Окрім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позивачка також зазначає, що під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Як підтверджується матеріалами виконавчого провадження № 70202042, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2017 у справі № 127/2968/17 та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2019 у справі № 127/31266/18, призначено стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку державного виконавця, сума заборгованості по сплаті аліментів відповідача ОСОБА_2 станом на 01.07.2025 становить 20 774,00 гривні (за період з 01.06.2024 по 01.07.2025).

Як вбачається із вказаного вище розрахунку державного виконавця заборгованості по сплаті аліментів, з червня 2024 року по липень 2025 року сума аліментів, яка підлягала стягненню становить 1 598,00 грн. за кожен з вказаних місяців, у графі сплати боржником аліментів зазначено нуль гривень.

Таким чином, всього сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2024 по 31.07.2025 становить 44 216,66 грн.

Оскільки ч.1 ст. 196 СК України встановлено розмір стягнення судом неустойки (пені) не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами, тому сума пені не може бути більшою за 20 744,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 30.09.2025 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та оголошенням на офіційному сайті Судової влади. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою (ч .ч. 1, 2 ст. 281 ЦПК України).

За наявності існуючих умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд приходить до висновку про проведення розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 є: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08.12.2015 року.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії № НОМЕР_3 від 04.03.2020 року, позивачка змінила своє прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Із витягу з реєстру територіальної громади за №2025/009611880 та №2025/009612032 від 16.07.2025 вбачається, що місце проживання спільної неповнолітньої дитини сторін ОСОБА_4 зареєстроване разом із матір`ю - позивачкою по справі за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до постанови від 02.11.2022 року, державним виконавцем Іллінецького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницькій області ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження №70202042 на підставі виконавчого листа №127/2968/17 від 20.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 10.02.2017 року до повноліття дитини.

11.11.2022 року постановою державного виконавця Іллінецького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницькій області ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) матеріали виконавчого провадження передано для подальшого виконання за належною підвідомчістю до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)

25.11.2022 року постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) виконавче провадження прийнято до виконання.

Відповідно до Наказу №583-К про припинення трудового договору від 01.07.2025 року ПАТ «Продовольча компанія «Поділля», позивачку ОСОБА_1 звільнено з роботи.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України станом на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, а саме: дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень.

Таким чином, присуджені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2019 у цивільній справі №127/31266/18, аліменти у розмірі 1 000 грн., становить приблизно 1/5 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а тому, розмір аліментів є вкрай недостатнім для належного утримання, виховання та розвитку спільної неповнолітньої дитини сторін.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченню дітей, а отже не тільки позивачка, але й відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога міститься і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

Керуючись принципом якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи те, що відповідач є людиною середнього віку, беручи до уваги наявність законодавчо визначеної підстави для зміни розміру аліментів, суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог та зміну розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 з твердої грошової суми 1 000 грн. на 1/4 усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

На вище викладене звернув увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26.08.2020 по справі № 336/1488/19.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей покладено на обох батьків.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п.23 Постанови Пленуму №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в цій частині знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, а відтак підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів суд зазначає наступне.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до ч. 1ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені,але не більше 100 відсотків заборгованості.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), яка відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1 х 1% х Q1) + (А2 х 1% х Q2) +(An х 1% х Qn), де:

р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця.

Відповідно до розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню №70202042, проведеного ДВС, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з червня 2024 по липень 2025 року станом на 01.07.2025 року становить 20 744,00 грн.

Частиною 1 ст. 196 СК України встановлено розмір стягнення неустоцки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами, тому сума пені не може бути більшою 20 744,00 грн. Саме за вказаний період позивач просить стягнути неустойку.

При цьому, відповідач не підтвердив жодними доказами, що прострочення сплати аліментів відбулося з незалежних від нього причин чи існували поважні причини несплати аліментів.

Отже, у суду є всі підстави вважати, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Позивачем в позовній заяві наведено розрахунок пені на заборгованість зі сплати аліментів у період з червня 2024 року по липень 2025 року на суму 20 744,00 грн.

Вказаний розрахунок відповідачем не спростований.

Судом встановлено, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість зі сплати аліментів, тому має місце наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 пені, передбаченої статтею 196 СК України.

Тому, з урахуванням наведеного вище, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, а відтак підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволено частково, то з відповідача на користь держави підлягає 1 211,20 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263-265, 280-284 ЦПК України ст. ст. 150, 181, 182, 183, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/31266/18 від 30 січня 2019 року та стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі по 1 000 грн., щомісчно, виданий на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2019 року у справі №127/31266/18 - відкликати.

Стягнення на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/31266/18 від 30 січня 2019 року, припинити з дня набрання законної сили рішенням суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2024 по 31.07 2025 у розмірі 20 744 (двадцять тисяч сімсот сорок чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. в дохід держави.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його складення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 01.12.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: