Справа № 594/1318/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А.

при секретарі: Кушнір Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Сусли Ірини Миколаївни, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Сусли І.М,. звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що відповідно до рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 30.06.2025 у справі №594/645/25, стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання у Кам`янець Подільському національному університеті імені Івана Огієнка, тобто до 30 червня 2028 року, в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 22 травня 2025 року.

Поряд з тим зазначив, що оскільки рішення суду набрало законної сили, він реалізуючи своє право на судовий захист, звертається до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, у зв`язку з тим, що при ухваленні рішення судом не було враховано його матеріальний стан та стан його здоров`я, як платника аліментів.

Зокрема зазначив, що він проживає на території України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Кордону він не перетинав.

Крім того, він непрацевлаштований, постійного доходу не має. Єдиним джерелом його доходу є кошти, отримані від оренди земельної ділянки (паю), розмір яких становить близько 6 000 гривень на рік.

Вказана сума є мінімальною та витрачається виключно на забезпечення його базових потреб, у тому числі на лікування та придбання необхідних ліків. Таким чином, можливість здійснювати додаткові виплати на користь доньки у нього відсутня.

Просить врахувати і те, що окрім відсутності стабільного доходу, важливим є й той факт, що він має проблеми зі здоров`ям. У зв`язку з погіршенням стану, звертався до сімейного лікаря 25.07.2025, а 04.08.2025 повторно був змушений звернутися за медичною допомогою з приводу загострення основного захворювання зі скаргами на головний біль, запаморочення, порушення серцевого ритму та загальною слабкістю.

Також, з 12.08.2024 перебував на диспансерному обліку у лікаря.

Крім того, знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні КНП Чортківської ЦМЛ з 08.07.2024 по 30.07.2024 з діагнозом: ІХС. Дифузний кардіосклероз. Передсердна екстрасистологія. Гіпертонічна хвороба. II стадія, 2 ступінь. Гігіертензивне серце. Гіпертрофія лівого шлуночка. КВР 2. ЄН 2А, II ФК із систолічною дисфункцією лівого шлуночка. ФВ 33%. Короновірусна хвороба, ПЛ (+) за 20.07.2024, середньої важкості. Позашпитальна пневмонія, середньої важкості. ЛН 1 ст.

Також, з 07.12.2024 по 20.12.2024 перебував на стаціонарному лікуванні.

Вказані обставини свідчать про те, що він обмежений у своїй працездатності та фактично не має можливості отримувати стабільний заробіток. Наявні у нього незначні кошти від оренди паю витрачаються виключно на забезпечення власних потреб та лікування у зв`язку із проблемами із здоров`ям.

У зв`язку з наведеним, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього із 5 000 грн на 1000 грн щомісячно.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідачка отримала 30 жовтня 2025 року.

На момент розгляду справи судом відповідачкою відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 30.06.2025, у справі №594/645/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання у Кам`янець Подільському національному університеті імені Івана Огієнка, тобто до 30 червня 2028 року, в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 22 травня 2025 року.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст.ст. 182, 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання; при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини що мають істотне значення.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів та погіршення здоров`я може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позовній заяві зазначив, що оскільки рішення суду набрало законної сили, він реалізуючи своє право на судовий захист, звертається до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, у зв`язку з тим, що при ухваленні рішення судом не було враховано його матеріальний стан та стан його здоров`я, як платника аліментів.

На підтвердження позовних вимог про зменшення розміру аліментів надав копії: довідки про доходи №76 від 03.09.2025, виданої ТОВ «Контінентал Фармерз Тернопіль», форми ОК-5 Пенсійного фонду України, довідки №532 від 03.09.2025, виданої старостою Кудринецького старостинського округу №7 Мельнице Подільської селищної ради, довідки сімейного лікаря №47 від 03.09.2025, довідки сімейного лікаря №51 від 11.09.2025, виписки з історії хвороби №6053, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, паспорта для виїзду за кордон НОМЕР_1 .

Відповідачкою відзиву на позов не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки позивач, ставлячи перед судом на вирішення питання щодо зміни раніше встановленого розміру аліментів зменшення таких, свої вимоги фактично обгрунтовує тим, що не згідний з судовим рішенням, яким такий розмір було визначено.

Такий висновок суд обгрунтовує, зокрема, і тим, що позивачем у поданій до суду позовні й заяві прямо вказано, що «при ухваленні рішення судом не було враховано його матеріальний стан та стан його здоров`я, як платника аліментів».

При цьому, наведені позивачем підстави для зміни раніше встановленого розміру аліментів не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки у матеріалах справи відсутні докази про те, що він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі.

Зокрема позивач посилається на те, що він непрацевлаштований, постійного доходу не має. Єдиним джерелом його доходу є кошти, отримані від оренди земельної ділянки (паю), розмір яких становить близько 6 000 гривень на рік. Вказана сума є мінімальною та витрачається виключно на забезпечення його базових потреб, у тому числі на лікування та придбання необхідних ліків. Кордон він не перетинав. Також, посилається на те, що він має проблеми зі здоров`ям. У зв`язку з погіршенням стану, звертався до сімейного лікаря 25.07.2025, а 04.08.2025 повторно був змушений звернутися за медичною допомогою з приводу загострення основного захворювання зі скаргами на головний біль, запаморочення, порушення серцевого ритму та загальною слабкістю. Також, з 12.08.2024 перебував на диспансерному обліку у лікаря. Крім того, знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні КНП Чортківської ЦМЛ з 08.07.2024 по 30.07.2024 з діагнозом: ІХС. Дифузний кардіосклероз. Передсердна екстрасистологія. Гіпертонічна хвороба. II стадія, 2 ступінь. Гігіертензивне серце. Гіпертрофія лівого шлуночка. КВР 2. ЄН 2А, II ФК із систолічною дисфункцією лівого шлуночка. ФВ 33%. Короновірусна хвороба, ПЛ (+) за 20.07.2024, середньої важкості. Позашпитальна пневмонія, середньої важкості. ЛН 1 ст. Також, з 07.12.2024 по 20.12.2024 перебував на стаціонарному лікуванні.

Проте, вказані обставини не свідчать про те, що з часу постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів, його матеріальний стан, а також здоров`я, значно погіршилися, а надані ним докази не свідчать про те, що він обмежений у своїй працездатності та фактично не має можливості отримувати стабільний заробіток.

Крім того слід зазначити, що надані позивачем письмові докази, зокрема довідка сімейного лікаря №47 від 03.09.2025, довідка сімейного лікаря №51 від 11.09.2025, виписка з історії хвороби №6053, виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, не містять будь яких протипоказань чи обмежень у фізичній праці.

Враховує суд і те, що позивачем у справі за позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів, де він був відповідачем, відзиву на позов подано не було, і на час постановлення рішення від 30.06.2025, у справі №594/645/25 за позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів, у нього були наявні, зокрема виписка з історії хвороби №6053 та виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Згідно останніх, позивач перебував на лікуванні з 08.07.2024 по 30.07.2024, та з 07.12.2024 по 20.12.2024.

У зв`язку з вище наведеним, суд приходить до переконання, що позивач не підтвердив належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану та стану здоров`я, зокрема не надав доказів на підтвердження здійснених ним витрат на лікування, що вплинуло на погіршення його майнового стану. Без доведення погіршення майнового становища та стану здоров`я позивача, зменшення розміру аліментів не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

В матеріалах справи відсутні докази матеріального стану позивачу, які б свідчили про реальну його неможливість сплачувати аліменти у визначеному судовим наказом розмірі. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, визначений рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 30.06.2025, у справі №594/645/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального становища та стану здоров`я позивача не буде спрямовано на належне матеріальне забезпечення повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання у Кам`янець Подільському національному університеті імені Івана Огієнка, та суперечитиме її інтересам, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

При цьому, суд вважає за необхідне відмітити, що подання вказаного позову, подальші дії сторони позивача щодо розгляду справи у суді, вказують на те, що сторона діє не у відповідності до вимог закону так, позивач обгрунтовує позов тим, що суд який постановляв рішення про стягнення з нього аліментів не врахував певні обставин.

Крім того, незважаючи на ухвалу суду щодо визначення певного порядку розгляду даного спору без участі сторін, сторона позивача подає клопотання про проведення судового засідання у режимі ВКЗ, повністю ігноруючи вимоги закону щодо звернення до суду з клопотання про зміну порядку судового провадження.

Також стороною позивача подано додаткові пояснення у справі, які отримані судом у день розгляду справи по суті. Знову ж таки дана дія прямо не передбачена нормами ЦПК України. Слід відмітити, що при направленні таких до суду стороною позивача не було надано доказів того, що такі пояснення були направлені відповідачу.

Згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи, що при зверненні до суду позивачем не було сплачено судовий збір, з позивача слід стягнути в дохід держави 1211 грн 20 коп. судового збору.

На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 191, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Сусли Ірини Миколаївни, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Реквізити сторін :

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуюча: