Справа № 307/3365/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 листопада 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 лютого 2021 року, ухваленого головуючим суддею Сойма М.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання знести металеву конструкцію споруди теплиці і господарської будівлі та зобов`язання не чинити перешкоди при відновленні межі на місці металевої конструкції

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання знести металеву конструкцію споруди теплиці і господарської будівлі та зобов`язання не чинити перешкоди при відновленні межі на місці металевої конструкції.

З урахуванням зміни предмету позову та висновку судової будівельно-технічної експертизи від 26 листопада 2018 року за № 365/11-18 ОСОБА_2 просив зобов`язати відповідача ОСОБА_1 знести металеву конструкцію споруди теплиці та господарські будівлі, які частково розміщені на земельній ділянці ОСОБА_2 на межі ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , шляхом їхнього знесення таким чином, щоб залишилися тільки конструкції фундаментів та стін, які б не доходили до межі спірних будинковолодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , не менше як на 1,0 метр, та зобов`язати відповідача ОСОБА_1 не чинити перешкоди при відновленні межі на місці металевої конструкції споруди теплиці та частини господарської будівлі та при встановленні огорожі земельної ділянки АДРЕСА_1 , згідно розмірів вказаних у Державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ЗК № 039300 від 11 березня 1999 року, ділянка №3.

Позов обґрунтовано тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,239 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗК № 039300 від 11 березня 1999 року, яка розташована в АДРЕСА_2 . На даний час суміжним землекористувачем земельної ділянки позивача є ОСОБА_1 . З метою незаконного захоплення земельної ділянки позивача, відповідач виготовив приватизаційні документи на свої земельні ділянки, однак, такі були скасовані рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2013 року в цивільній справі № 307/1619/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 21 квітня 2016 року. Цим рішенням Апеляційного суду Закарпатської області встановлено, що державний акт на право приватної власності, виданий на ім`я ОСОБА_1 був виготовлений з порушенням вимог земельного законодавства без відповідного рішення про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки у приватну власність.

В ході розгляду справи №307/1619/13-ц проводилася судова будівельно-технічна експертиза, з висновку експерта якої № 0002/2015 від 31 березня 2015 року, слідує, що земельні ділянки № НОМЕР_1 та АДРЕСА_3 . Площа накладення земельної ділянки №25 на земельну ділянку № НОМЕР_2 становить 455 квадратних метрів, а площа накладення земельної ділянки АДРЕСА_3 становить 928 квадратних метрів. Також у висновку зазначено, що земельну ділянку АДРЕСА_1 зменшено за рахунок земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 , точно встановити площу зменшення неможливо через відсутність огорожі. Зазначено, що ймовірна площа зменшення ділянки АДРЕСА_1 через накладення на неї ділянки № НОМЕР_3 становить 0,013 га, в тому числі 0,0036 га зайнято будівлею земельної ділянки АДРЕСА_2 . Експертом вказано, що технічна можливість відновити межі земельної ділянки № НОМЕР_2 в межах згідно з державним актом на даний момент існує частково, оскільки частина площі 0,0036 га зайнята будівлею земельної ділянки АДРЕСА_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 30 листопада 2017 року у справі за № 307/2147/16-ц залишено без змін рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 травня 2017 року, яким зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 при відновленні межі та встановленні огорожі земельної ділянки №29 згідно розмірів вказаних в державному акті на право приватної власності на землю. При виконанні рішення суду відповідач вчиняє перешкоди з метою ускладнити встановлення огорожі на відкритій місцевості, про що свідчить постанова Тячівського РВ ДВС про залучення посиленого наряду працівників органів внутрішніх справ для фактичного реального виконання рішення суду. Позивач вважає, що при відновленні межі та встановленні огорожі на місці металевої споруди теплиці та господарської будівлі, які до того ж є самочинно збудовані, відповідач буде чинити перешкоди з метою не допустити влаштування огорожі. Як на підставу позовних вимог посилається на ст. 152 ЗК України, ст. 376 ЦК України та вважає, що його право як власника земельної ділянки порушено незаконними діями відповідача ОСОБА_1 .

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 лютого 2021 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 знести металеву конструкцію споруди теплиці, розібравши її повністю, та частково знести господарську будівлю будинковолодіння АДРЕСА_2 , розібравши цю господарську будівлю таким чином, щоб залишилися тільки конструкції фундаментів та стін, які б не доходили до межі спірних будинковолодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , не менше як на 1,0 метр, зокрема, розібрати на цій господарській будівлі конструкцію перекриття та дахові конструкції.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 при відновленні межі на місці металевої конструкції споруди теплиці та частини господарської будівлі та при встановленні огорожі земельної ділянки АДРЕСА_1 , згідно розмірів вказаних у Державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ЗК № 039300 від 11 березня 1999 року, ділянка №3.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 409,60 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування скарги посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано того, що відповідно до висновку експерта №1116-1118 від 23.07.2020 у фактичному користуванні ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка площею 0,2647 га, що на 0,0257 га більше від площі зазначеної у державному акті. Також у вказаному висновку зазначено, що у фактичному користуванні ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка площею 0,1242 га, що менше на 0,0658 га як зазначено в державному акті. Дана різниця могла виникнути через зміщення огорож між будинковолодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Крім того судом не враховано того, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІУ-ЗК№039300, виданого на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0,475 га, є підробленим, у зв`язку з чим було порушено кримінальну справу, яка перебуває на розгляді в суді першої інстанції. Судом не взято до уваги доводи відповідача щодо заперечення проти позовних вимог ОСОБА_2 , що вважає порушенням.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Вказує, що як висновками експертів так і судовими рішеннями було встановлено, що частина належної йому земельної ділянки самочинно забудована будівлями відповідача, а тому з метою відновлення меж земельної ділянки, так слід знести та не чинити йому перешкоди при відновленні меж на місці металевої конструкції.

У дане судове засідання з`явився адвокат Колотуха І.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно рекомендованих повідомлень з відміткою про вручення від 08.09.2025 позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Адвокат Скріжалєвська Л.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , повідомлена шляхом надіслання на її офіційну електронну адресу електронної судової повістки, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 27.08.2025.

Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на земелю серії IV-ЗК № 039300, виданого 11 березня 1999 року, позивач ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки площею 0,475 га по АДРЕСА_5 , на території Солотвинської селищної ради, із цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, при цьому зазначена земельна ділянка складається із земельної ділянки № НОМЕР_4 , площею 0,096 га., земельної ділянки № НОМЕР_5 , площею 0,14 га. та земельної ділянки № НОМЕР_6 , площею 0,239 га.

Суміжним землекористувачем позивача ОСОБА_2 є відповідач ОСОБА_1 , який проживає у АДРЕСА_2 .

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 27.11.2015 у справі №307/1619/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 21.04.2016, державний акт про право приватної власності, виданий на ім`я відповідача ОСОБА_1 був виготовлений з порушенням вимог земельного законодавства, без відповідного рішення про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки у власність, а відтак даний державний акт про право приватної власності на землю рішенням цього суду визнано недійсним та скасовано.

В ході розгляду справи №307/1619/13-ц проводилась судова будівельно-технічна експертиза, з висновку експерта якої за № 0002/2015 від 31 березня 2015 року, слідує, що земельні ділянки АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 накладаються на земельну ділянку № НОМЕР_2 АДРЕСА_2 . Площа накладення земельної ділянки АДРЕСА_4 на земельну ділянку № НОМЕР_2 становить 455 м.кв., а площа накладення земельної ділянки АДРЕСА_2 на земельну ділянку № НОМЕР_2 становить 928 м.кв.. Також у висновку зазначено, що земельну ділянку АДРЕСА_1 зменшено за рахунок земель ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 і точно встановити площу зменшення неможливо через відсутність огорожі. Зазначено, що ймовірна площа зменшення ділянки АДРЕСА_1 через накладення на неї ділянки АДРЕСА_2 становить 0,013 га, в тому числі 0,0036 га зайнято під будівлею земельної ділянки АДРЕСА_2 . Експертом вказано, що технічна можливість відновити межі земельної ділянки АДРЕСА_1 в межах згідно з державним актом на даний момент існує частково, оскільки частина площі 0,0036 га зайнята будівлею земельної ділянки АДРЕСА_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 30 листопада 2017 року у справі за №307/2147/16-ц залишено без змін рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 травня 2017 року, яким зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 при відновленні межі та встановленні огорожі земельної ділянки №29 згідно розмірів вказаних в державному акті на право приватної власності на землю.

З висновку №6089-6094 від 01.11.2017 комплексної судової земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою по матеріалах кримінального провадження №000856 вбачається, що розроблена технічна документація на земельну ділянку, яка розташована на території Солотвинської селищної ради по АДРЕСА_1 загальною площею 0,475 га, не відповідає вимогам п. 1.10 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)». Експерти встановили, що має місце порушення меж земельних ділянок АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , зокрема накладення частини земельної ділянки АДРЕСА_1 , згідно державного акта серія IV-ЗК № 039300, виданого 11 березня 1999 року на ці сусідні земельні ділянки ( АДРЕСА_2 та №25).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 365/11-18 від 26 листопада 2018 року, встановлено, що усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_2 і розташована за адресою: АДРЕСА_1 , технічно можливо шляхом відновлення її меж. Для цього, необхідно частково розібрати господарські будівлі та повністю розібрати споруду теплиці будинковолодіння АДРЕСА_2 , позаяк дані об`єкти нерухомості частково розміщуються на земельній ділянці будинковолодіння АДРЕСА_1 . Розібрати господарські будівлі необхідно таким чином, щоб залишилися тільки конструкції фундаментів та стін, які б не доходили до межі спірних будинковолодінь менше як на 1,0 м. На цих будівлях повністю необхідно розібрати конструкцію перекриття та дахові конструкції, позаяк залишення їх в межах будинковолодіння АДРЕСА_2 без стін, які на даний час знаходяться на будинковолодінні АДРЕСА_1 і будуть розібрані, створить аварійну ситуацію та небезпеку для життя та здоров`я громадян, що будуть знаходитися в безпосередній близькості біля таких конструкцій, як на будинковолодінні АДРЕСА_2 , так і на будинковолодінні АДРЕСА_1 . Щодо споруди теплиці, то таку необхідно розібрати повністю, так як вона практично повністю знаходиться в межах будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку експертів №1116-1118 від 23 липня 2020 року за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи встановлено, що фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 , якою користується гр. ОСОБА_2 становить 0, 2647 га, а її фактичні геометричні розміри від точки А (за рухом годинникової стрілки), наступні: 16.86 мп, 3.89 мп, 10.55 мп, 11.84 мп, 1.94 мп, 9.40 мп, 0.82 м.п., 13.54 мп, 8.17 мп, 2.84 мп, 33.73 мп, 19.62 мп, 19.89 мп, 43.27 мп, 13.15 м.п., 2.71 м.п., 78.88 мп, 57.11 мп та 13.87 мп. Фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 , якою користується гр. ОСОБА_1 становить 0, 1242 га, а її фактичні геометричні розміри від точки А (за рухом годинникової стрілки), наступні: 16.91 мп, 17.66 мп, 15.86 мп, 16.95 мп, 39.87 мп, 7.34 мп, 10.01 мп, 33.73 мп, 2.84 мп, 8.17 мп, 13.54 мп, 0.82 мп, 9.40 мп, 1.94 мп, 11.84 мп, 10.55 мп та 3.88 мп. Фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_4 , якою користується гр. ОСОБА_3 становить 0, 1405 га, а її фактичні геометричні розміри від точки А (за рухом годинникової стрілки), наступні: 20.36 мп, 28.98 мп, 7.67 мп, 25.98 мп, 30.94 мп, 11.17 мп, 9.61 мп, 7.34 мп, 39.87мп, 16.95мп, 15.86 м.п. та 17.66 м.п. Фактичні розміри, площа та конфігурація земельної ділянки АДРЕСА_2 не відповідає даним, що зазначені на кадастрових та збірних кадастрових планах даної ділянки; фактичні розміри, площа та конфігурація земельної ділянки АДРЕСА_2 не відповідає даним, що зазначені в державному акті серії ІІІ-ЗК № 010395 від 03 березня 1998 року; фактичні розміри, площа та конфігурація земельної ділянки АДРЕСА_1 не відповідає даним, що зазначені в державному акті серія ІУ-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року. Має місце порушення меж земельних ділянок АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , зокрема накладання частини земельної ділянки АДРЕСА_1 , згідно державного акта серія ІУ-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року на сусідні земельні ділянки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 . Фактичне розташування будівель відносно меж земельних ділянок не відповідає правовстановлюючим документам на ці земельні ділянки, а саме частина земельної ділянки АДРЕСА_1 , згідно правовстановлюючих документів, знаходиться під існуючими будівлями сусіднього домогосподарства АДРЕСА_2 , тобто не відповідає плану забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 .

На підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2016 року скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області Довгуника В.М. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 , для ведення селянського господарства, площею 0,1067 га.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із частинами першою, другою статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника земельної ділянки, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За змістом статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та дотримуватися правил добросусідства.

Інститут земельних відносин добросусідства є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок.

Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує довготривалий спір щодо усунення перешкод ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_6 , зокрема щодо розміщення металевої конструкції споруди теплиці і господарської будівлі з боку відповідача ОСОБА_1 та частково в межах земельної ділянки позивача ОСОБА_2 , зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкод під час відновлення меж земельної ділянки позивача згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗК № 039300 від 11 березня 1999 року та встановлення огорожі.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 27.11.2015 у справі №307/1619/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 21.04.2016, державний акт про право приватної власності, виданий на ім`я відповідача ОСОБА_1 був виготовлений з порушенням вимог земельного законодавства, без відповідного рішення про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки у власність, а відтак даний державний акт про право приватної власності на землю рішенням цього суду визнано недійсним та скасовано.

ОСОБА_1 у лютому 2025 року звертався до Закарпатського апеляційного суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року у справі №307/1619/13-ц за нововиявленими обставинами. Посилався на те, що в рамках розгляду кримінальної справи №307/94/19 встановлено факт підробки Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЗК №039300 від 11.03.1999 на підставі якого позивач володіє своєю земельною ділянкою. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12.08.2025 заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення на підставі того, що обставини та докази на які посилається заявник не є нововиявленими, а є новими, тобто такими, які не були основою правової та доказової аргументації позовних вимог в рамках розгляду даної справи раніше.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 30 листопада 2017 року у справі за №307/2147/16-ц залишено без змін рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 травня 2017 року, яким зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 при відновленні межі та встановленні огорожі земельної ділянки №29 згідно розмірів вказаних в державному акті на право приватної власності на землю.

Звертаючись з позовом в рамках даної справи ОСОБА_2 посилається на те, що відповідач чинить йому перешкоди в користуванні його земельною ділянкою та посилаючись на ч. 2 ст. 152 ЗК України та на ст. 391 ЦК України просив усунути перешкоди в користуванні такою. Однак, позовні вимоги було змінено 28.11.2018 після проведеної судової будівельно-технічної експертизи № 365/11-18 від 26 листопада 2018 року, метою якої було вирішення питання як технічно можливо усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у власності ОСОБА_2 і розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 365/11-18 від 26 листопада 2018 року, підготовленого судовим експертом Колчаром В.Д., встановлено, що усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_2 і розташована за адресою: АДРЕСА_1 , технічно можливо шляхом відновлення її меж. Для цього, необхідно частково розібрати господарські будівлі та повністю розібрати споруду теплиці будинковолодіння АДРЕСА_2 , позаяк дані об`єкти нерухомості частково розміщуються на земельній ділянці будинковолодіння АДРЕСА_1 . Розібрати господарські будівлі необхідно таким чином, щоб залишилися тільки конструкції фундаментів та стін, які б не доходили до межі спірних будинковолодінь менше як на 1,0 м. На цих будівлях повністю необхідно розібрати конструкцію перекриття та дахові конструкції, позаяк залишення їх в межах будинковолодіння АДРЕСА_2 без стін, які на даний час знаходяться на будинковолодінні АДРЕСА_1 і будуть розібрані, створить аварійну ситуацію та небезпеку для життя та здоров`я громадян, що будуть знаходитися в безпосередній близькості біля таких конструкцій, як на будинковолодінні АДРЕСА_2 , так і на будинковолодінні АДРЕСА_1 . Щодо споруди теплиці, то таку необхідно розібрати повністю, так як вона практично повністю знаходиться в межах будинковолодіння АДРЕСА_1 .

У вищезгаданій експертизі судовий експерт Колчар В.Д. посилається на іншу експертизу, проведену в рамках розгляду справи №307/1619/13-ц та зазначив, що згідно висновку експерта за №0002/2015 від 31 березня 2015 року, слідує, що земельні ділянки АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 накладаються на земельну ділянку № НОМЕР_2 АДРЕСА_2 . Площа накладення земельної ділянки АДРЕСА_4 на земельну ділянку № НОМЕР_2 становить 455 м.кв., а площа накладення земельної ділянки АДРЕСА_2 на земельну ділянку № НОМЕР_2 становить 928 м.кв. Також у висновку зазначено, що земельну ділянку АДРЕСА_1 зменшено за рахунок земель ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 і точно встановити площу зменшення неможливо через відсутність огорожі. Зазначено, що ймовірна площа зменшення ділянки АДРЕСА_1 через накладення на неї ділянки АДРЕСА_2 становить 0,013 га, в тому числі 0,0036 га зайнято під будівлею земельної ділянки АДРЕСА_2 . Експертом вказано, що технічна можливість відновити межі земельної ділянки АДРЕСА_1 в межах згідно з державним актом на даний момент існує частково, оскільки частина площі 0,0036 га зайнята будівлею земельної ділянки АДРЕСА_2 .

Тобто, експертиза проведена в рамках цивільної справи №307/1619/13-ц ґрунтується на правовстановлюючих документах на земельну ділянку позивача ОСОБА_2 , в тому числі, але не виключно, - Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЗК №039300 від 11.03.1999. Дану експертизу також взято до уваги й ОСОБА_5 в експертизі № 365/11-18 від 26 листопада 2018 року.

Крім цього, у межах даної справи Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 07.05.2019 призначено ще одну судову комісійну земельно-технічну експертизу.

Відповідно до висновку експертів №1116-1118 від 23.07.2020 за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи встановлено, що фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 , якою користується гр. ОСОБА_2 становить 0,2647 га. Фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 , якою користується гр. ОСОБА_1 становить 0,1242 га. Фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_4 , якою користується гр. ОСОБА_3 становить 0,1405 га. Фактичні розміри, площа та конфігурація земельної ділянки АДРЕСА_2 не відповідає даним, що зазначені на кадастрових та збірних кадастрових планах даної ділянки. Фактичні розміри, площа та конфігурація земельної ділянки АДРЕСА_2 не відповідає даним, що зазначені в державному акті серії ІІІ-ЗК № 010395 від 03 березня 1998 року. Фактичні розміри, площа та конфігурація земельної ділянки АДРЕСА_1 не відповідає даним, що зазначені в державному акті серія ІУ-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року. Має місце порушення меж земельних ділянок АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , зокрема накладання частини земельної ділянки АДРЕСА_1 , згідно державного акта серія ІУ-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року на сусідні земельні ділянки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 . Фактичне розташування будівель відносно меж земельних ділянок не відповідає правовстановлюючим документам на ці земельні ділянки, а саме частина земельної ділянки АДРЕСА_1 , згідно правовстановлюючих документів, знаходиться під існуючими будівлями сусіднього домогосподарства АДРЕСА_2 , тобто не відповідає плану забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 .

Таким чином, вищезгаданою експертизою встановлено факт невідповідності земельної ділянки позивача даним щодо фактичних розмірів, а площа та конфігурація земельної ділянки АДРЕСА_1 не відповідає даним, що зазначені в державному акті серія ІУ-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року. Так само як і щодо земельної ділянки відповідача встановлено фактичні розміри, площа та конфігурація такої не відповідає даним, що зазначені на кадастрових та збірних кадастрових планах даної ділянки. А також, встановлено порушення меж земельних ділянок АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , зокрема накладання частини земельної ділянки АДРЕСА_1 , згідно державного акта серія ІУ-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року на сусідні земельні ділянки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 .

Такі висновки експертом зроблено на підставі правовстановлюючих документів, зокрема Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЗК №039300 від 11.03.1999.

У своїх доводах апеляційної скарги відповідач звертає увагу на те, що у фактичному користуванні ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка площею 0,2647 га, що на 0,0257 га більше від площі зазначеної у державному акті. Також зазначає, що у фактичному користуванні ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка площею 0,1242 га, що менше на 0,0658 га як зазначено в державному акті. Відповідач припускає, що дана різниця могла виникнути через зміщення огорож між будинковолодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Однак, таке припущення не знаходить своє підтвердження в наявних матеріалах справи та виходить за межі позовних вимог та предмету спору, а тому апеляційний суд не вправі надавати оцінку таким доводам.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги, які стосуються не врахування судом першої інстанції обставин встановлених в рамках кримінальної справи №307/94/19.

Так, ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09.02.2024 підсудного ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 358 КК України та закрито кримінальне провадження. Головним речовим доказом у даній справі був Державний акт на право приватної власності на землю серії ІУ-ЗК №039300 від 11.03.1999 року який видано ОСОБА_2 .

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22.01.2025 вищезгадану ухвалу Тячівського районного суду залишено без змін.

В рамках даної кримінальної справи №307/94/19 встановлено наступне.

ОСОБА_6 перебуваючи на посаді Солотвинського селищного голови лише з 07.04.2006, достовірно знаючи, що він 11.03.1999 не був головою Солотвинської селищної ради та не мав повноважень на підписання державних актів на право приватної власності на землю, власноручно підписав акт на право приватної власності на землю серії ІУ-ЗК №039300 від 11.03.1999, а тому неправомірно надав ОСОБА_2 право на володіння, розпорядження та користування земельною ділянкою площе 0,475 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновків комплексної судової земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 01.11.2017 №6089-6094, розроблена технічна документація на земельну ділянку, що розташована на території Солотвинської селищної ради по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,475 га, яка не відповідає вимогам п.1.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 за № 28.

Також, має місце порушення меж земельних ділянок АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , зокрема накладення частини земельної ділянки АДРЕСА_1 , згідно державного акта серії IV-3К № 039300 від 11.03.1999, на вищезазначені сусідні земельні ділянки.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 18.03.2016 під № 4/49, проведеної завідувачем сектору технічних досліджень документів та почерку відділу криміналістичних видів досліджень Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України Кормоша О. В., підпис на «Державному акті на право приватної власності на землю», серії IV-3К № 039300 від 11.03.1999 у графі «Голова Солотвинської селищної Ради народних депутатів» навпроти прізвища ОСОБА_6 , виконаний особисто ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судовотехнічної експертизи документів від 11.07.2016 за № 4/145 відтиск печатки на «Державному акті на право приватної власності на землю» IV-3К № 039300 від 11.03.1999, відповідає експериментальному відбитку печатки IV-3К № 039300 від 11.03.1999, експериментальному відбитку печатки виконавчий комітет Солотвинської селищної Ради, що свідчить про накладення печатки нового зразка на цей державний акт вже після 2002 року.

Згідно висновку судово-технічної експертизи документів від 09.08.2016 за № 4/199 друкований текст у «Державному акті на право приватної власності на землю», серії IV-3К № 039300 від 11.03.1999, виконаний різними друкарськими машинками за моделлю (тип, марка). Також, спочатку був виконаний друкований текст, а потім нанесені відбитки круглих гербових печаток, що також свідчить про накладення печатки нового зразка на цей державний акт вже після 2002 року.

Слід зазначити, що висновок експерта, підготовлений в межах кримінального провадження особою, яка є атестованим судовим експертом, може бути визнаний доказом у цивільній справі, якщо експертиза проведена у кримінальному провадженні містила інформацію щодо предмета доказування у цивільній справі, навіть незважаючи на те, що на момент розгляду цієї справи вирок у кримінальному провадженні не ухвалено. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.07.2024 у справі №465/2710/20.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду констатує, що висновки зроблені в рамках кримінальної справи №307/94/19, а також експертизи підготовлені в даній справі є такими, що містять інформацію щодо предмета доказування у даній цивільній справі, тобто стосуються земельної ділянки позивача, а саме встановлюють факт, що позивач не є власником земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки правовстановлюючий документ не є законним, оскільки визнаний підробленим.

Згідно положень статті 152 ЗК України, а також статті 391 ЦК України, тільки власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки, ОСОБА_2 за наведених обставин не може вважатись власником земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , а тому такий не вправі вимагати усунення перешкод у її користуванні шляхом знесення металевої конструкції споруди теплиці, розібравши її повністю, та часткового знесення господарської будівлі будинковолодіння АДРЕСА_2 .

Викладене у відзиві на апеляційну скаргу спростовується вищезазначеними доводами, а тому апеляційний суд вважає, що потреби в окремій оцінці таких тверджень немає.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, суд першої інстанції не звернув увагу не все вищезгадане та не вжив необхідних заходів задля встановлення всіх істотних обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення по суті, а тому апеляційний суд керуючись положеннями статті 376 ЦПК України скасовує рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 лютого 2021 року та ухвалює нову постанову про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_1 .

Згідно положень статті 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути сплачений останнім судовий збір у розмірі 2 114,40 гривень сплаченого за подання апеляційної скарги.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 12, 81, 141, 374, 376, 379, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду від 11 лютого 2021 року, скасувати та ухвалити у цій справі постанову про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_1 про зобов`язання знести металеву конструкцію споруди теплиці і господарської будівлі та зобов`язання не чинити перешкоди при відновленні межі на місці металевої конструкції.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 судові витрати у розмірі 2 114,40 гривень, судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: