Справа № 466/1476/23
Провадження № 2/466/2717/25
У Х В А Л А

01 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Комарницької В.-М. В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції взалі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору між батьками про проживання, виховання та сплату аліментів на дитину,-

в с т а н о в и в:

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору між батьками про проживання, виховання та сплату аліментів на дитину.

Судове засідання у вказаній справі призначено на 01.12.2025 року о 14:30 год.

Позивач та його представник в судове засідання повторно не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у їх відсутності до суду не надходило.

Представник відповідача в судовому засіданні просила позовну заяву залишити без розгляду у зв`язку з систематичною неявкою позивача та його представника в судові засіданні.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним залишити без розгляду заяву з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст.44 ЦПК України особи, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Судом було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення всіх сторін по справі, зокрема позивача та його представника, про здійснення розгляду даної справи.

Разом з тим, позивач та його представник у судові засідання повторно не з`явились і про причини своєї неявки суд не повідомили. Крім того, така неявка сторони позивача в судові засідання перешкоджає вирішенню спору.

В свою чергу, як роз`яснив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011 у справі № 1-9/2011, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У частині же четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення Європейського суду з прав людини від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

До аналогічних висновків прийшов й Верховний Суд в своїй постанові від 07 травня 2018 року у справі № 553/3688/16-ц (провадження № 61-302св18).

Разом з тим, позивач та його представник у даній справі, не цікавляться станом її розгляду, до суду не з`являються і проявили байдужість до даної справи. Тобто, позивач та його представник використовують прийоми, які призводять до зволікання у розгляді справи.

Враховуючи викладене, беручи до уваги строки розгляду справи, суд вважає за необхідне визнати неявку позивача та його представника в судові засідання без поважних причин, і розцінює дані дії як втрату інтересу до справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне на підставі ст.ст.223, 257 ЦПК України залишити заяву без розгляду.

Керуючись ст. 223, п.3 ч.1 ст.257, ст.ст.258, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору між батьками про проживання, виховання та сплату аліментів на дитину - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя: О. І. Баєва