Справа № 361/367/24
Провадження № 2/361/2528/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.25

14 листопада 2025 р. м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

при секретарі Михальова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Срібний Валерій Анатолійович, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Срібний В.А., зазначено, що 13.06.1998 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського району м.Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис №225. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 28.07.2017р. у справі №754/7949/17 шлюб між сторонами було розірвано. На теперішній час, між сторонами існує спір про поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:038: 0102, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ; автомобіль марки OPEL, модель CORSA, 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 .

Під час визначення порядку поділу майна, представник позивача просить врахувати акт обстеження умов проживання №23 від 18.01.2022р., яким підтверджений факт проживання з 09.11.2020р. малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 . Після чого, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2023р. у справі №361/836/22 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з її батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 .

Наказом від 07.02.2022р. у справі №754/616/22, виданим Деснянським районним судом м.Києва було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі частини заробітку на утримання доньки ОСОБА_3 , починаючи з 14.01.2022 року і до повноліття дитини. Однак, відповідач належним чином не виконує судове рішення та має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 68 812,00 грн., відповідно до довідки №49690 від 19.07.2023р. начальника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Роєнка Р.

Також представником позивача зазначено, що за період після розірвання шлюбу між сторонами та подачею дійсного позову, між сторонами склався певний порядок користування спільним сумісним майном, а саме відповідач ОСОБА_2 використовувала для проживання квартиру АДРЕСА_5 та за цей час, вона, не здійснювала оплату за використані комунальні послуги та квартплату і має заборгованість у розмірі 46 473,24 грн., тому позивач погодиться на визнання за ним права приватної власності на цю квартиру у разі повної оплати ОСОБА_2 вказаної заборгованості.

Вважаючи, що вартість частини майна, яку представник позивача просить залишити у власності позивача приблизно прирівнюється до іншої частки майна, яку він просить залишити відповідачці, остаточно просить суд так поділити майно подружжя: визнати за позивачем ОСОБА_1 право приватної власності на - квартиру АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:038: 0102, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 . Також просить суд визнати за відповідачкою ОСОБА_2 право власності на: квартиру АДРЕСА_2 ; автомобіль марки OPEL, модель CORSA, 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 .

Присутній у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Срібний В.А. підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, долучив до матеріалів справи письмові докази звіт про оцінку спірного майна подружжя, проведений на підставі договору №12-фо-он від 24.05.2024р. оцінювачем ОСОБА_4 . Відповідно до якого, загальна вартість об`єктів спільного сумісного майна подружжя, яке підлягає поділу складає 5 224 347,00 грн. При цьому, вартість квартири АДРЕСА_6 складає 1 465 719,00 грн.; вартість земельної ділянки, площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 визначена 316 193,00 грн.; вартість автомобілю марки VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_2 зазначена як 336 000,00 грн.; вартість квартири АДРЕСА_5 вказана як 2 704 435,00 грн.; вартість автомобілю марки OPEL, модель CORSA, 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 402 000,00 грн.

Враховуючи наведене, вважає, що запропонований позивачем порядок поділу майна буде справедливим, оскільки частина майна, що позивач просить суд залишити за ним, за вартістю, буде навіть меншою 2 117 912,00 грн., ніж та частина, яку він пропонує залишити відповідачці 3106435,00 грн. - однак, він не просить стягнення на свою користь її грошової компенсації. Щодо залишення за позивачем земельної ділянки, представник звертає увагу суду, що позивач вдруге одружився та між відповідачкою та його теперішньою дружиною склались неприязні стосунки, тому спільне користування цією ділянкою потягне за собою подачу іншої позовної заяви та не вирішить по суті дійсних вимог. Також, відповідач продовжує несплачувати аліментів на дитину, яка, відповідно довідки №45245 від 16.04.2025р., станом на 01.04.2025р., складає 152 576,00 грн.

Присутня у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково просила суд поділити вказане позивачем майно подружжя, залишивши у її приватній власності квартиру АДРЕСА_6 оскільки вона працює поряд та їй зручно буде нею користуватись, згодна також отримати у приватну власність - автомобіль марки OPEL, модель CORSA, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 ; також просить залишити позивачу у його власності квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль марки VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_2 . Щодо поділу земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 просить суд поділити її навпіл та визнати за нею та позивачем право приватної власності по частині кожному. Також, у судовому засіданні, відповідачем не було висловлено незгоди зі звітом вартості спірного майна, поданого позивачем, власних доказів щодо спростування визначеної вартості майна та його обсягу, окрім власних пояснень суду не надано.

Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.06.1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського району м.Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис №225. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 28.07.2017р. у справі №754/7949/17 шлюб між сторонами було розірвано.

За період шлюбу, сторонами було придбано таке майно, а саме: квартира АДРЕСА_6 її вартість складає 1 465 719,00 грн.; земельна ділянка, площею 0,1000 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3 визначена вартість 316 193,00 грн.; автомобіль марки VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_2 вартість зазначена як 336 000,00 грн.; квартира АДРЕСА_5 та її вартість вказана як 2 704 435,00 грн.; автомобіль марки OPEL, модель CORSA, 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 вартість - 402 000,00 грн.

Вартість вищевказаного майна визначена у звіті про оцінку спірного майна подружжя ОСОБА_5 , проведений на підставі договору №12-фо-он від 24.05.2024р. оцінювачем ОСОБА_4 .

Зазначена вартість спірного майна не оспорювалась сторонами, клопотань щодо призначення експертних досліджень для визначення ринкової вартості майна - на момент розгляду справи судом оголошено не було.

Відповідачем визнається те, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому в силу положень ч.1 ст.82 ЦПК України ця обставина доказуванню не підлягає.

Спірним між сторонами є порядок поділу майна, оскільки відповідач просить визнати за нею право власності на ідеальну частку (1/2) земельної ділянки у цьому майні, а позивач просить здійснити поділ об`єктів нерухомого майна в натурі між ним і колишньою дружиною, а також щодо визначення у власність спірних квартир у м.Києві та у м.Бровари. Порядок, запропонований позивачем щодо поділу автомобілів відповідачем не оспорюється.

Вирішуючи спір між сторонами, суд керується наступними положеннями чинного законодавства і приходить до таких висновків.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).

Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третястатті 368 ЦК України).

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі статтею 68 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частину третю статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, провадження № 14-67 цс 20 (пункт 58); постанова Великої Палата Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, провадження № 14-182цс21, яка стосується саме поділу нерухомого майна подружжя (пункти 23-27, 36).

Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц, провадження № 61-6575 св 19, від 17 серпня 2022 року у справі № 522/8676/20, провадження № 61-1714 св 22.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Це узгоджується з нормами СК України та правовими висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Разом з тим, зазначене слід оцінювати у контексті із принципом змагальності цивільного процесу. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стороною позивача подано суду Звіти про незалежну оцінку вартості майна, згідно яких, станом на 2024 рік, ринкова вартість:

-квартира АДРЕСА_6 її вартість складає 1 465 719,00 грн.;

-земельна ділянка, площею 0,1000 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3 визначена вартість 316 193,00 грн.;

-автомобіль марки VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_2 вартість зазначена як 336 000,00 грн.;

-квартира АДРЕСА_5 та її вартість вказана як 2 704 435,00 грн.;

-автомобіль марки OPEL, модель CORSA, 2016 року випуску, кузов №W0L0XEP68G4140923, номерний знак НОМЕР_4 вартість - 402 000,00 грн.

Суд звертає увагу, що інших доказів вартості спірного майна суду не подано, оцінка спірного майна здійснена з урахуванням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» Національних стандартів, затверджених постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідач, у випадку незгоди з зазначеними звітами, вправі був клопотати перед судом про проведення судової експертизи або представити висновки експерта щодо цього питання, виготовлені на його замовлення, чого нею здійснено не було.

Суд виснує, що стороною позивача вжито заходів для доведення перед судом дійсної вартості спірного майна, а стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів щодо цього питання і не спростовано визначену у Звітах ринкову вартість спірного майна.

При цьому суд враховує те, що сторони мають неповнолітню дитину, яка на момент вирішення справи, проживає з батьком. Відповідачка тривалий час проживає окремо, має заборгованість по сплаті аліментів на дитину.

Вирішуючи питання щодо порядку поділу майна сторін, суд вважає можливим погодитись із запропонованим стороною позивача порядком його поділу, оскільки обсяг спірного майна, яке він просить залишити у своїй власності, хоча і є більшим за кількістю, однак є меншим за ринковою вартістю, до того ж з позивачем проживає неповнолітня дитина та його частка може бути збільшена за таких підстав.

Визнання за відповідачкою права власності на частину земельної ділянки надасть їй можливість використовувати всі правомочності, належні власнику майна, а саме володіння, користування та розпорядження. Визначення ідеальних часток у майні, про що просить відповідач, не забезпечуватиме захист цивільного інтересу позивача щодо використання всіх правомочностей власника, оскільки шлюб між сторонами розірвано, позивачем укладено новий шлюб, між сторонами та членами нової родини позивача є непорозуміння та конфлікти, тому наявність у відповідачки майна у спільній частковій власності з колишнім чоловіком без можливості користуватись та розпоряджатись ним фактично нівелює ці її права як власника майна. Також, відповідачкою не мотивовано будь якими належними та допустимими доказами свою позицію щодо можливого поділу майна, окрім усної незгоди з варіантом поділу, запропонованим позивачем.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп. та витрат по сплаті експертної оцінки майна у розмірі 6000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Срібний Валерій Анатолійович, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовільнити.

Поділити майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати право особистої приватної власності ОСОБА_1 на наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:038: 0102, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ;

- автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на вищевказане майно.

Поділити майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати право особистої приватної власності ОСОБА_2 на наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_2 ;

- автомобіль марки OPEL, модель CORSA, 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на вищевказане майно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 21 140,00 (двадцять одна тисяча сто сорок) грн. 00 коп., які складаються з: витрат по сплаті судового збору у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп. та витрат по сплаті експертної оцінки майна у розмірі 6000,00 (шість тисяч) грн.00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Писанець Н.В.