Справа № 446/2353/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

справа №446/2353/25,

учасники справи:

позивач ТзОВ «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ»;

представник позивача Рудзей Юрій Володимирович;

відповідач ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка-Бузька за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2025 представник позивача Рудзей Ю.В. подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 25249,50 грн та судові витрати у сумі 2423,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що між ТОВ «Фінансова Компанія «Гелексі» (23.06.2025 назву було змінено на ТОВ «ФК «Гелексі») та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики №142313 від 04.02.2020 в електронній формі. На підставі зазначеного вище договору позичальнику надано грошові кошти в якості позики у сумі 5000 грн, на умовах строковості, поворотності та оплатності. Відповідно до умов договору позики, процентна ставка становить 0,01% у день (3,65% річних), строк кредиту з врахуванням додаткової угоди до 02.04.2020. Відповідно до змісту довідки наданої платіжним оператором, у платіжної результаті платіжної операції на картковий рахунок позичальника, було успішно перераховано кошти у сумі 5000 грн. Однак, відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином, довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позовної заяви складає 25249,50 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за позикою; 20249 грн. 50 коп. - заборгованість по процентам та комісії за користування позикою. Враховуючи зазначене, просить суд стягнути зазначену суму заборгованості. Також, просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого протоколом від 13.10.2025 для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Котормус Т.І.

Ухвалою суду від 15.10.2025 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03.11.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування якого зокрема зазначив, що відповідачем нараховано заборгованість за процентами поза межами строку дії кредитного договору, а також на те, що такі проценти взагалі є очевидно завищеними і неспівмірними сумі боргу. Також вказав, що нарахована стороною позивача комісія є неправомірною та безпідставною.

03.11.2025 до суду, від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому адвокат вважає безпідставними твердження відповідача, викладені у відзиві та просить позов задоволити повністю.

Представник позивача в судове засідання не прибув, у позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі, вказав, що позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання також не прибув, у поданому відзиві просив слухати справу у його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносин.

Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова Компанія «Гелексі» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики №142313 від 04.02.2020 в електронній формі за допомогою електронного підпису.

Відповідно до п.1.1. Договору, Позикодавець надає Позичальнику позику, а Позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України - гривні, в сумі та строк:

1.1.1. сума позики 5000,00 грн;

1.1.2. плата за користування позикою у вигляді:

1.1.2.1. процентів 0,01% в день від поточного залишку позики;

1.1.2.2. комісії 1,5% в день від поточного розміру позики, відповідно до пп.1.1.1. Договору;

1.1.3. нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою.

1.1.4. нарахування комісії за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою.

Сторони обумовили строк повернення позики (термін платежу): 04.03.2020 (п. 1.1.5. Договору), що узгоджується із п. 4.1. Договору про зобов`язання позичальника повністю повернути позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені Договором, не пізніше 04.03.2020.

А відповідно до додаткової угоди №1 до договору позики, строк кредитування становив до 02.04.2020.

Позика надається позичальнику в сумі, що зазначена в пп.1.1.1. Договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок позичальника) (п. 1.2. Договору).

Пунктом 2.1. Договору сторони встановили строк його дії до повного виконання позичальником зобов`язань за Договором.

Відповідно до п.2.2. Договору, датою його укладення є дата перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника.

Позичальник зобов`язаний, у випадку прострочення сплати заборгованості за Договором в повному обсязі або частково, сплатити нараховані проценти та підвищену комісію за користування позикою, виходячи з фактичного строку користування, включаючи день погашення, а також нараховану пеню (п. 3.4.4. Договору).

Сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів і комісійна винагорода за користування позикою здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору та розміщується в Особистому кабінеті (п.4.2. Договору).

Відповідно до п.5.3. Договору розділу 5. «Відповідальність сторін» сторони домовилися, що у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% в день від суми позики за кожен день прострочення.

Пунктом 9.5. Договору сторони підтверджують, що даний електронний Договір та всі Додатки до нього має таку саму юридичну силу для Сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі.

Пунктами 9.8 9.10. Договору встановлено, що:

9.8 Укладаючи Договір, Позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови Договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими (п. 9.8. Договору).

9.9 Позичальник підтверджує, що під час укладання Договору не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди, або збігу тяжких обставин (п. 9.9. Договору).

9.10 Позичальник гарантує, що на момент укладання Договору він не є жодним чином обмеженим законом, іншим нормативним актом, судовим рішенням, або іншим, передбаченим чинним законодавством України, способом, укладати правочини та виконувати всі умови, що з них виникають (п. 9.10 Договору).

Пунктом 9.11. Договору позичальник підтверджує, що інформація надана Позикодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Графіком платежів до Договору встановлено: суму позики 5000,00 грн; проценти за користування позикою 14,5 грн; комісійну винагороду за користування позикою 2175,00 грн, а всього 7189,50 грн, із встановленням терміну платежу 02.04.2020.

На виконання вимог договору позики, позивачем здійснило успішне проведення платежу у сумі 5000,00 грн. ОСОБА_1 на банківську картку НОМЕР_1 , емітовану PrivatBank, номер транзакції в системі: НОМЕР_2 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором за період 04.02.2020 29.07.2025, заборгованість відповідача становить 25249,50 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за позикою; 20249 грн. 50 коп. - заборгованість по процентам та комісії за користування позикою.

Станом на день розгляду справи доказів належного виконання відповідачем зобов`язання за Договором не надано.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, визнання позову відповідачем в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, тому суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотного у суду відсутні.

Щодо стягнення заборгованості з відповідача суми заборгованості за відсотками та комісією, суд зазначає наступне.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Отже для належного виконання договірних зобов`язань необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитним коштами, а прострочення виконання зобов`язань є їх порушенням.

Стосовно доводів відповідача про нарахування процентів поза межами строку кредитування, суд зазначає наступне.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина 1 статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина 4 статті 631 ЦК України).

Закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» визначені у статті 530 ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Відтак, у межах строку кредитування до 02.04.2020 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Тобто, сторони погодили порядок і строки повернення кредиту, загальну вартість позики.

Доказів того, що в подальшому сторонами було пролонговано вказаний договір матеріали справи не містять.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Строк кредитування встановлено до 02.04.2020.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц (провадження N 14-360цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц (провадження N 14-680цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), тобто дана судова практика є сталою.

У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Тому, сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх.

Зміст п.1.1.3 договору позики №142313 від 04.02.2020 який встановлює, що проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою, дані положення не ґрунтуються на законі та є такими, що ставлять у невигідне становище споживача.

Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Доказів того, що в подальшому, після 02.04.2020 сторонами було пролонговано вказаний договір матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нарахування позивачем відсотків за договором позики №142313 в розмірі, зазначеному у позовних вимогах, на думку суду не узгоджується з сумою відсотків 2175,00 грн., яка доведена до відома споживача та погоджена сторонами.

Відомості про нарахування позивачем процентів за порушення умов договору відповідно до статті 625 ЦК України у матеріалах справи відсутні.

Відтак, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за відсотками за договором позики за період з 04.02.2020 по 02.04.2020 в сумі 2175,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «Гелексі» підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі 7175,00 грн., яка складається з: 5000,00 грн. - суми позики, 2175,00 грн. - відсотків за користування позикою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає 7175,00 грн. (7175,00*100:25249,5 =28,42%) та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 688,62 грн (2423*28,42:100=688,62).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Вирішуючи таку вимогу позивача, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами, зокрема договором про надання првничої допомоги від 09.07.2025, актом №404 наданих послуг від 01.09.2025.

Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, а відтак з відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу на користь позивача, що становить 5000,00 гривень.

Керуючись ст. 141, 258, 263-265, 268, Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» суму заборгованості за договором позики №142313 від 04.02.2020 в розмірі 7175,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» суму сплаченого судового збору у розмірі 688,62 грн. та 5000 грн. витрат на професійну правову допомогу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення складено 01.12.2025.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відомості про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» (, юридична адреса: вул. В. Липинського, 10/1, м. Київ, 01054);

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

Суддя Т.І. Котормус