Справа № 953/8842/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Дяченка О.М.,
за участю секретаря судових засідань Собченко В.С.,
представника позивача адвоката Тімохова О.Є.,
представника відповідача Добронос Д.С.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави України в особі Харківської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, -
25.08.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Держави України в особі Харківської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди в розмірі 999 000,00.
29.08.2018 слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який діяв до 22.10.2018.
Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_1 , наприкінці травня 2017 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у приміщенні квартири за невстановленою в ході досудового розслідування адресою, діючи умисно, з метою незаконного виготовлення та з метою подальшого збуту продукції порнографічного характеру, за допомогою свого мобільного телефону невстановленої марки та моделі з вмонтованою в нього камерою, шляхом відеозапису статевого акту між ОСОБА_2 та невстановленним чоловіком, виготовив відеопродукцію порнографічного характеру для її подальшого збуту.
В подальшому, ОСОБА_1 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут відеопродукції порнографічного характеру, діючи з корисливим мотивом та з метою наживи, ігноруючи основні засади моральності і принципи статевої моралі в суспільстві, 01 червня 2017 року о 20 годині 46 хвилин, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись власним комп`ютером, розмістив на створеній ним заздалегідь інтернет-сторінці веб-ресурсу «meendorus.net» з нік-неймом «Zrelka» раніше виготовлений ним відеозапис, який відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи № 2272/18 від 25.06.2018, відноситься до відеопродукції порнографічного характеру, встановивши плату за можливість перегляду та завантаження даного відео користувачами в розмірі «200 кредитів» (валюта, яка використовується на веб-ресурсі «meendorus.net»), що становить 63 гривні 06 копійок.
21 березня 2018 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 будучи зареєстрованим під нік-неймом «Zrelka», збув ОСОБА_3 вищевказану відеопродукцію порнографічного характеру.
Крім цього, ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , розмістивши 01 червня 2017 року о 20 годині 46 хвилин на створеній ним заздалегідь інтернет-сторінці веб-ресурсу «meendorus.net» з нік-неймом «Zrelka» раніше виготовлений ним відеозапис, який відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи №2272/18 від 25.06.2018, відноситься до відеопродукції порнографічного характеру, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного самостійного збагачення, за грошову винагороду в розмірі «200 кредитів» (валюта, яка використовується на веб-ресурсі «meendorus.net»), що становить 63 гривні 06 копійок, 18 квітня 2018 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, використовуючи веб-ресурс «meendorus.net», будучи зареєстрованим під нік-неймом «Zrelka», збув ОСОБА_4 вищевказану відеопродукцію порнографічного характеру.
Крім цього, ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , розмістивши 01 червня 2017 року о 20 годині 46 хвилин на створеній ним заздалегідь інтернет-сторінці веб-ресурсу «meendorus.net» з нік-неймом «Zrelka» раніше виготовлений ним відеозапис, який відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи №2272/18 від 25.06.2018, відноситься до відеопродукції порнографічного характеру, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного самостійного збагачення, за грошову винагороду в розмірі «200 кредитів» (валюта, яка використовується на веб-ресурсі «meendorus.net»), що становить 63 гривні 06 копійок, 08 травня 2018 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, використовуючи веб-ресурс «meendorus.net», будучи зареєстрованим під нік-неймом «Zrelka», збув ОСОБА_5 вищевказану відеопродукцію порнографічного характеру.
Крім цього, ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , розмістивши 01 червня 2017 року о 20 годині 46 хвилин на створеній ним заздалегідь інтернет-сторінці веб-ресурсу «meendorus.net» з нік-неймом «Zrelka» раніше виготовлений ним відеозапис, який відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи №2272/18 від 25.06.2018, відноситься до відеопродукції порнографічного характеру, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного самостійного збагачення, за грошову винагороду в розмірі «200 кредитів» (валюта, яка використовується на веб-ресурсі «meendorus.net»), що становить 63 гривні 06 копійок, 10 травня 2018 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, використовуючи веб-ресурс «meendorus.net», будучи зареєстрованим під нік-неймом «Zrelka», збув ОСОБА_6 вищевказану відеопродукцію порнографічного характеру.
Крім цього, ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , розмістивши 01 червня 2017 року о 20 годині 46 хвилин на створеній ним заздалегідь інтернет-сторінці веб-ресурсу «meendorus.net» з нік-неймом «Zrelka» раніше виготовлений ним відеозапис, який відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи №2272/18 від 25.06.2018, відноситься до відеопродукції порнографічного характеру, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного самостійного збагачення, за грошову винагороду в розмірі «200 кредитів» (валюта, яка використовується на веб-ресурсі «meendorus.net»), що становить 63 гривні 06 копійок, 15 травня 2018 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, використовуючи веб-ресурс «meendorus.net», будучи зареєстрованим під нік-неймом «Zrelka», збув ОСОБА_7 вищевказану відеопродукцію порнографічного характеру.
Крім цього, ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , розмістивши 01 червня 2017 року о 20 годині 46 хвилин на створеній ним заздалегідь інтернет-сторінці веб-ресурсу «meendorus.net» з нік-неймом «Zrelka» раніше виготовлений ним відеозапис, який відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи №2272/18 від 25.06.2018, відноситься до відеопродукції порнографічного характеру, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного самостійного збагачення, за грошову винагороду в розмірі «200 кредитів» (валюта, яка використовується на веб-ресурсі «meendorus.net»), що становить 63 гривні 06 копійок, 15 травня 2018 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, використовуючи веб-ресурс «meendorus.net», будучи зареєстрованим під нік-неймом «Zrelka», збув ОСОБА_8 вищевказану відеопродукцію порнографічного характеру.
Крім цього, ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , розмістивши 01 червня 2017 року о 20 годині 46 хвилин на створеній ним заздалегідь інтернет-сторінці веб-ресурсу «meendorus.net» з нік-неймом «Zrelka» раніше виготовлений ним відеозапис, який відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи №2272/18 від 25.06.2018, відноситься до відеопродукції порнографічного характеру, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного самостійного збагачення, за грошову винагороду в розмірі «200 кредитів» (валюта, яка використовується на веб-ресурсі «meendorus.net»), що становить 63 гривні 06 копійок, 17 травня 2018 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин, використовуючи веб-ресурс «meendorus.net», будучи зареєстрованим під нік-неймом «Zrelka», збув ОСОБА_9 вищевказану відеопродукцію порнографічного характеру.
В ході судового розгляду прокурор Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Артюх Г.С. постановою від 21.07.2025 відмовилася від підтримання державного обвинувачення, дійшовши переконання, що пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення не підтверджується і заявила клопотання про закриття провадження в порядку и.2 ч.2 ст.284 КПК України, зазначивши, що «під час судового розгляду об`єктивних даних, які б вказували на розповсюдження, у тому числі повторно, відеопродукцій порнографічного характеру ОСОБА_1 не встановлено. Отже, обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_1 органами досудового розслідування в ході судового розгляду на підтвердилося, оскільки в його діях відсутній склад кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 301 КК України».
З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_1 послідовно на протязі усього судового розгляду цього кримінального провадження не визнавав свою вину, а прокурор відмовився від обвинувачення за ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301 КК Україна, сторона захисту не заперечували проти закриття провадження в порядку п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України.
З посилання на приписи Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» позивач вважає, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності він зазнав моральної шкоди, яку оцінює у розмірі 999 000,00 грн.
Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди у розмірі 999 000,00 грн.
Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив, зазначивши таке.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
З огляду на це, шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України від 01.12.1994 № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон № 266/94-ВР).
За змістом п. 5 ст. 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.
У відповідності до ст. ст. 5, 6 Закону № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету відповідності до ст. 4 Закону № 266/94-ВР.
Крім того, у відповідності до абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.
Аналіз вищевказаної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної відшкодування. плати, встановленої законодавством на момент
Відповідно до ст. 13 Закону № 266/94-ВР розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом.
Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.
Зазначені висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими у постановах від 02.12.15 у справі № 6-2203цс15, від 24.04.2017 у справі № 6-2885цс16, від 22.06.2017 у справі № 6-501цс17.
Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлена мінімальна заробітна плата з 1 січня у розмірі 8 000 грн, розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму, зазначеного в абзаці дев`ятому статті 7 цього Закону, 1600,00 грн.
Отже, за умови доведеності спричинення позивачу моральних страждань в якості розрахункової величини необхідно застосовувати саме 1600 гривень.
Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами поміркованості, розумності та справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Так, позивач має довести не лише факт реабілітації, а наявність у зв`язку з цим моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди та її розміру.
Отже, у разі доведеності позивачем заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, розмір відшкодування підлягає розрахунку враховуючи строк перебування позивача під слідством та судом, а саме з 22.08.2018 по 25.07.2025.
У відповідності до вимог чинного законодавства, позивач має обґрунтувати розмір моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідача, надати відповідний розрахунок вказаної суми збитків із зазначенням міркувань, якими він користувався, розраховуючи розмір суми збитків.
Позивач у своєму позові не зазначає яких саме страждань він зазнав, від незаконних, на його думку, дій відповідача, моральних чи фізичних, не розкриває, у чому саме полягли вказані страждання, їх міри та ступеня, не зазначає причинно-наслідкових зв`язків між діями органів досудового розслідування та зазначеними наслідками, не посилається на рішення відповідних органів, якими були б визнані незаконними дії органу досудового розслідування та суду.
Натомість, позивач обмежується переліком негативних явищ у своєму житті, відповідальність за які він воліє покласти на орган досудового розслідування.
Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивачем не викладено обставин, що підтверджують спричинення йому будь-якої моральної шкоди внаслідок незаконних дій держави, не наведено доказів на підтвердження доводів позовної заяви, не зазначено причинно-наслідкового зв`язку між діями правоохоронних органів та нібито спричиненої йому моральної шкоди, вважаю, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі, що значно перевищує встановлений законом розмір не підлягає задоволенню.
Статтями 12, 80, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, позовні вимоги про відшкодування шкоди у розмірах, що значно перевищують встановлений законом розмір не підлягають задоволенню.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив та просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позов.
Суд, заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до постанови про відмову від підтримання державного обвинувачення прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова від 21.07.2025, встановлено, що «під час судового розгляду об`єктивних даних, які б вказували на розповсюдження, у тому числі повторно, відеопродукцій порнографічного характеру ОСОБА_1 не встановлено. Отже, обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_1 органами досудового розслідування в ході судового розгляду на підтвердилося, оскільки в його діях відсутній склад кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 301 КК України».
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Підстави, особливості та порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України та Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".
Відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Згідно із статтею 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.
Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України).
Так, відповідно до статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Статтею 3 Закону передбачено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються):
1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій;
2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт;
3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином;
4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги;
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята та шоста статті 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду").
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається відповідно до частини першої статті 12 цього Закону.
Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.
Вирішуючи питання про можливість відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд враховує, що він дійсно довгий час перебував під слідством та судом, правопорушення в яких обвинувачувався виготовлення та збут порнографічних продукції, міг мати душевні переживання у зв`язку з цим, втратив нормальні життєві зв`язки у суспільстві, а отже йому слід присудити відповідне відшкодування.
Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.
Законодавством України встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, а не граничний.
Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, відповідно до частини третьої статті 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.
У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відхиляючи доводи відповідача, щодо застосування до цих правовідносин розрахункової величини для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1 600,00 грн, а не 8 000 грн, як це передбачено Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» суд зазначає таке
Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" не передбачено можливість запровадження Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік окремого виду мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях: від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020 наголосив на тому, що предмет регулювання Бюджетного кодексу України, так само як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, обумовленим положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, а тому вказаними актами законодавства не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України, а скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.
Отже, Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" є спеціальним і саме норми цього Закону регулюють порядок визначення моральної шкоди у спірних правовідносинах. Зміни у вказаний Закон не вносились.
У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 705/4489/20 (провадження № 61-2214св23) Верховний Суд щодо застосування статті 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" зазначив, що тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у редакції, чинній на час розгляду справи, установлено з 01.01.2025 мінімальну заробітну плату на рівні 8 000,00 грн.
Аналізуючи релевантну судову практику Верховного Суду при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, Верховний Суд роз`яснював про необхідність застосування "мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду", "виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом", "мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування", а тому при вирішенні указаної справи необхідно виходити із установленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" мінімальної заробітної плати у місячному розмірі 8 000,00 грн.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував під слідством і судом з 22.08.2018 (день повідомлення підозри) до 05.08.2025 (день набрання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25.07.2025 законної сили), тобто ОСОБА_1 перебував під слідством і судом 83 місяців та 10 днів.
Проводячи розрахунок належного відшкодування, суд бере за основу період часу з дня повідомлення позивачу про підозру 22.08.2018, до дня набрання законної сили ухвали суду 05.08.2025.
Таким чином, оскільки період перебування ОСОБА_1 під слідством і судом складає 83 місяців 10 днів (з 22.08.2018 до 05.08.2025), розмір морального відшкодування не може бути меншим за 666 666,67 грн ((8 000,00 грн х 83 місяців = 664 000,00 грн) + (8 000,00 грн / 30 календарних днів х 10 день = 2666,67 грн) = 666 666,67 грн).
Встановлення правильного періоду перебування особи під слідством і судом впливає на правильність визначення мінімального розміру моральної шкоди, який не може бути зменшено, однак суд може його збільшити з урахуванням конкретних обставин справи.
Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок незаконного перебування під слідством та судом.
Зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, розмір завданої ОСОБА_1 моральної шкоди суд визначає в сумі 750 000,00 грн, оскільки такий розмір не менший від мінімального і не більший ніж достатній для розумного задоволення потреб позивача як особи, що має право на відшкодування шкоди відповідно до Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", та не призводить до її збагачення.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства та принцип змагальності, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України, дійшов висновку про часткову доведеність позивачем заявлених позовних вимог, а тому позов підлягає частковому задоволенню.
Тобто, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду 750 000,00 (сімсот п`ятдесят тисяч, 00) грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Судовий збір віднести за рахунок держави.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Держава Україна в особі Харківської обласної прокуратури, , місцезнаходження: м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4.

Повне судове рішення складено 26.11.2025.

Суддя О.М. Дяченко