Справа № 203/6915/25
Провадження 2-о/216/208/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Гайтко Л.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2025 року, на підставі ухвали Центрального районного суду міста Дніпра, до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, надійшла заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Ознайомившись із заявою, долученими до неї доказами, суд доходить висновку про необхідність відмови у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як слідує з ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом з договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братиме той з батьків, хто проживатиме окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Ураховуючи характер окремого провадження, в якому допускається, зокрема, вирішення вимоги про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд не з`ясовує причини розірвання шлюбу, не вживає заходів до примирення подружжя, або будь-яким іншим чином не вправі втручатись в їх особисте життя. Істотними для розірвання шлюбу в судовому порядку саме на підставі ст.109 СК України за спільною заявою подружжя, яке має дітей, є одночасна наявність таких умов: 1) взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу відповідність заяви про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка; 2) наявність у подружжя дитини у розумінні ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття ; малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років ; неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років; 3) наявність між подружжям укладеного договору про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, утримання.

При вирішенні питання прийняття до розгляду заяви про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку окремого провадження за правилами ст.109 СК України, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Суд зауважує, що шлюб може бути розірвано як за спільною заявою подружжя, так і за заявою одного з них. Законодавство України передбачає процедуру розірвання шлюбу між подружжям, яке має неповнолітніх дітей виключно через суд в порядку позовного провадження (ст.110 СК України) або окремого у разі наявності спільної згоди (ст.109 СК України). Крім того, існує позасудовий порядок припинення шлюбу внаслідок його розірвання через органи державної реєстрації актів цивільного стану за спільною заявою подружжя, яке не має дітей відповідно дост.106СК України або одного з них за наявності підстав, визначених ст.107 СК України.

Із матеріалів справи слідує, що дітей від шлюбу подружжя не має, можливість вирішення питання розірвання шлюбу між подружжям Гращенковими на підставі ст.109 СК України у судовому порядку за правилами окремого провадження неможлива. Крім того, подання заяви виключно ОСОБА_1 за відсутності свідчення волевиявлення на подання такої заяви з боку іншого з подружжя ОСОБА_2 , ставить під сумнів відповідність подання заяви інтересам обох з подружжя.

Таким чином, за встановлених обставин вирішення питання розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не мають неповнолітніх чи малолітніх дітей, в порядку окремого провадження є виключеним, що визначає наявність підстав для відмови увідкритті провадження у справі на підставіп.1ч.1ст.186ЦПК України. Поза як, у разі дійсної наявності між подружжя досягнутої згоди на розірвання шлюбу, вони вправі вирішити це питання позасудово в порядку ст.106 СК України шляхом подання до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяви про розірвання шлюбу. У разі, якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. У разі неможливості спільного подання заяви позасудово, кожен з подружжя вправі ініціювати питання розірвання шлюбу в порядку позовного провадження шляхом пред`явлення до суду позовної заяви у відповідності до правил позовного провадження, регламентованих ЦПК України.

Керуючись ст.ст.186 ч.1 п.1, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя в порядку ст.109 СК України (за спільною заявою подружжя, яке має дітей) відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на вирішення питання розірвання шлюбу позасудово через орган державної реєстрації актів цивільного стану громадян шляхом спільного подання заяви із ОСОБА_2 , або шляхом пред`явлення позовної заяви до суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.А. ГАЙТКО