П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року м. Київ

Справа № 755/10113/24

Провадження №22-ц/824/13656/2025

Резолютивна частина постанови оголошена 26 листопада 2025 року

Повний текст постанови складено 27 листопада 2025 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідачі Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКА-ТРЕЙД», Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОЛАЙФ 2016»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Панченка Максима Вадимовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року, ухваленого у складі судді Гаврилової О.В.,,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», ТОВ «НІКА-ТРЕЙД», ТОВ «АВТОЛАЙФ 2016», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг та припинення порушення прав інтелектуальної власності.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд: визнати частково недійсним свідоцтво України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 12 квітня 2023 року для усіх зазначених у ньому товарів і послуг, які внесені до 01.04 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків; зобов`язати державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг стосовно визнання частково недійсним свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 12 квітня 2023 року для усіх зазначених у ньому товарів і послуг, які внесені до 01.04 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг, про що здійснити відповідні публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність»; заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «НІКА-ТРЕЙД» будь-яке використання знаку для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України №331430 від 12 квітня 2023 року для товарів і послуг, внесених до 01.04 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг, в тому числі імпорт товарів, маркованих цим позначенням; заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «АВТОЛАЙФ 2016» будь-яке використання знаку для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України №331430 від 12 квітня 2023 року для товарів і послуг, внесених до 01.04 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг, в тому числі імпорт товарів, маркованих цим позначенням.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до свідоцтва України № НОМЕР_2 від 10.05.2018, виданого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 набули права власності на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_2» для товарів і послуг, віднесених до 1, 4 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг. ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» подало до ДП «Український інститут інтелектуальної власності» (правонаступник ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій») заявку №m202108667 від 13.04.2021 на реєстрацію знаку для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» для 1, 2, 3, 4, 7, 11, 12, 17 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг.

До цього ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» використовував торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом № НОМЕР_2 . Додатковими угодами №2 та №4 до контракту №112020 від 11.11.2020 ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» повідомило свого імпортера про здійснення перейменування (ребрендингу) торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_2» на «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Позивач пов`язує такий «вимушений» ребрендинг із закінченням строку ліцензійного договору від 01.06.2018, укладеного між ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» та ОСОБА_2 про використання знаку «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом № НОМЕР_2 та бажанням відповідача продовжувати використовувати впізнаваність даного позначення шляхом реєстрації подібної торговельної марки.

15.11.2021 відповідачем був укладений ще один контракт по імпорт товарів 4 класу МКТП, маркованих позначенням «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Договором від 22.11.2021 про передачу прав на отримання свідоцтва України на знак для товарів і послуг за заявкою №m202108667 від 13.04.2021 ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» передав право на отримання свідоцтва на позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» ТОВ «АВТОЛАЙФ 2016». Директором обох цих товариств є одна й та сама особа, вони зареєстровані за однією адресою та займаються однаковими видами господарської діяльності, отже прямо пов`язані між собою.

Директор та засновники цих товариств є фігурантами кримінальних проваджень, в тому числі щодо підроблення офіційних документів з метою реалізації власної продукції під видом чужої торгової марки «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Не погоджуючись із заявкою на реєстрацію торговельної марки «pro ІНФОРМАЦІЯ_2» №m202108667, позивачем було подано два заперечення проти її реєстрації до державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» від 22.11.2022 та від 03.02.2023.

Перше заперечення було проігноровано, на друге заперечення позивачем було отримано лист-відповідь від 03.03.2023 №Вих-1807/2023, в якому було зазначено, що ДП «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» 27.10.2022 було прийнято рішення про реєстрацію торговельної марки за заявкою №m202108667.

10.03.2023 у відповідь на адвокатський запит ДП «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» було надано копією рішення від 27.10.2022 №191077/3М/22 за заявкою №m202108667.

У вищезазначеному рішенні (ст. 2 додатку 18), підписаному в.о. генерального директора ДП «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» зазначено, що відповідно до п. 3 ст. 10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» затверджено висновок кваліфікаційної експертизи №189888/ЗМ/22 від 26.10.2022 за заявкою на торговельну марку №m202108667, поданою відповідачем-3, згідно з ст. 10 цього Закону та зареєстровано дану торговельну марку для всіх зазначених у заявці товарів і послуг.

Позивач вважає що знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом №331430 не відповідає умовам надання правової охорони, оскільки є подібним до ступеню змішування з торговельною маркою позивача «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом № НОМЕР_2 , зо належить йому на праві співвласності, що було встановлено висновком експерта №980/04/2023 від 20.04.2023.

Так, ці знаки однаково стосуються товарів та послуг, віднесених до 1, 4 класів МКТП.

Не маючи права на використання торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом № НОМЕР_2 , відповідачі реалізують товари марковані «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом № НОМЕР_1 та отримують від цього дохід, можуть здійснювати реалізацію під знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1» товарів неналежної якості, що може завдати репутаційних втрат для торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом № НОМЕР_2 .

За доводами позовної заяви, мінімально змінивши позначення (вигляд) знаку для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом № НОМЕР_2 , відповідачі використовують репутацію та впізнаваність цієї торговельної марки для активного продажу власних товарів.

Отже реєстрація знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом № НОМЕР_1 є порушенням прав інтелектуальної власності позивача, яке дозволить і в подальшому здійснювати незаконну діяльність.

Позивач зазначає, що відповідно до бібліографічних даних знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом № НОМЕР_1 із спеціальної системи ДП «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» ключовими словами даної торговельної марки є «pro ІНФОРМАЦІЯ_2, pro, ІНФОРМАЦІЯ_2», тобто подаючи дану заявку, заявник розумів, що «ІНФОРМАЦІЯ_2» є складовою назви цієї торговельної марки, що буде сприйматися пересічним споживачем, як товар того ж самого виробника, що виробляє «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом НОМЕР_3.

При цьому, обидві торговельні марки поширюються на товари 1, 4 класів за МКТП. 09.03.2023 позивач через свого представника звернувся до ТОВ «Експертно-дослідна служба України» для проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності.

За результатами експертизи об`єктів інтелектуальної власності складено для подання до суду висновок експерта ОСОБА_3 №980/04/2023 від 20.04.2023 (далі - Висновок). За результатами експертизи, експертом було встановлено відповіді на задані питання: 1) позначення «pro ІНФОРМАЦІЯ_2» за заявкою про реєстрацію знаку для товарів і послуг № m202108667 (рішення про реєстрацію від 27.10.2022), відносно всіх товарів 01, 02, 03, 04, 17 класів МКТП, є схожим настільки, що його можна сплутати зі знаком для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 10.05.2018; 2) позначення «pro ІНФОРМАЦІЯ_2» за заявкою про реєстрацію знаку для товарів і послуг № m202108б67 (рішення про реєстрацію від 27.10.2022) відносно товарів 01, 02, 03, 04, 17 класів МКТП є таким, шо може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 липня 2024 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», ТОВ «НІКА-ТРЕЙД», ТОВ «АВТОЛАЙФ 2016», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг та припинення порушення прав інтелектуальної власності відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позначення «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_1» мають різні оригінальні графічні елементи та різну стилістику виконання, що в першу чергу впливає на загальне враження, яке передається цими позначеннями, що є важливим фактором, оскільки під час купівлі товару споживач зазвичай візуально сприймає знак, а не аналізує окремі слова.

Таким чином, сама лише часткова фонетична схожість цих позначень не свідчить про те, що знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом № НОМЕР_2 та знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом № НОМЕР_1 є схожими настільки, що їх можна сплутати, та сприйняття останнього може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Отже відсутні визначені статтею 19 Закону № 3689-XII підстави для визнання частково недійсним свідоцтва України на торговельну марку №331430 від 12.04.2023, а відповідно й для задоволення решти вимог позивача, які є похідними від цієї вимоги.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Панченко М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.

У відзивах на апеляційну скаргу представник Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» Поліщук Н.В., представник ТОВ «НІКА-Трейд» та ТОВ «АВТОЛАЙФ 2016» адвокат Школяр А.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, зазначивши, що доводи в апеляційній скарзі є необґрунтованими.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Панченко М.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» Поліщук Н.В., представник ТОВ «НІКА-Трейд» та ТОВ «АВТОЛАЙФ 2016» адвокат Школяр А.В. проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзивах на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 10 травня 2018 року, виданого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України набули права власності на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_2» для товарів і послуг, віднесених до 01, 04 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг. (т.1 а.с.23-26).

13.04.2021 ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» подало заявку №m202108667 на реєстрацію позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» для отримання свідоцтва на торговельну марку для товарів 01, 02, 03, 04, 07, 11, 12, 17 класів МКТП.

03.12.2021 до матеріалів заявки було подано договір, укладений між ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» та ТОВ «АВТОЛАЙФ 2016» 13.04.2021 про передачу права на отримання свідоцтва України на знак для товарів і послуг за заявкою № m202108667 , у зв`язку із чим заявником вважався ТОВ «АВТОЛАЙФ 2016».

За результатами кваліфікаційної експертизи заявки №m202108667, проведеної експертом Укрпатенту, згідно зі ст.10 Закону, встановлено, що заявлене позначення відповідає умовам надання правової охорони (п.2 ст. 5, ст. 6 Закону) відносно всього переліку товарів і послуг та складено Висновок Вих. 189888/ЗМ/22 від 26.10.2022 про відповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи.

За результатами розгляду заявки №m202108667, Укрпатентом було прийнято рішення №191077/ЗМ/22 про реєстрацію торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_1» відносно заявленого переліку товарів 01, 02, 03, 04, 07, 11, 12, 17 класів МКТП та 12.04.2023 ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» ( далі -УКРНОІВІ) видано свідоцтво України №331430 на торговельну марку. (т.2 а.с.113-158).

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з?ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 ЦК України до об`єктів права інтелектуальної власності належать, зокрема, художні твори та торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Положеннями ст. 492 ЦК України визначено, що торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Відповідно до ч.ч.1,2ст. 494 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст. 499 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку встановлених законом.

Відносини, що виникають у зв`язку з набуттям і здійсненням прав на торговельні марки в Україні, врегульовано Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

В порядку визначеному ч.ч.1,2 ст.5 цього Закону Правова охорона надається торговельній марці, яка не суперечить публічному порядку, загальновизнаним принципам моралі, вимогам законів України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», «Про засудження та заборону пропаганди російської імперської політики в Україні і деколонізацію топонімії» та на яку не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Об`єктом торговельної марки може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори, форма товарів або їх пакування, звуки, за умови що такі позначення придатні для відрізнення товарів або послуг одних осіб від товарів або послуг інших осіб, придатні для відображення їх у Реєстрі таким чином, що дає змогу визначити чіткий і точний обсяг правової охорони, що надається.

Обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням торговельної марки та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення торговельної марки та переліком товарів і послуг. (ч.4 ст. 5 цього Закону)

Статтею 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в надання правової охорони, встановлені цим Законом.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» згідно з цим Законом не можуть одержати правову охорону позначення, які є такими, що можуть ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послугу; не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україна на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Вимоги до заявки, правила подання та процедура розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг визначені Правилами складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг, затвердженими наказом Держпатенту України від 28 липня 1995 року № 116, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 2 серпня 1995 року а № 276/812.

У пункті 4.3.2.1 Правил зазначено, що згідно з п.3 ст.6 Закону не реєструються як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи щодо однорідних товарів і/або послуг.

Згідно з п.4.3.2.4 Правил позначення вважається тотожним з іншим позначенням, якщо воно збігається з ним у всіх елементах. Позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів. При перевірці позначень на тотожність і схожість необхідно: провести пошук тотожних або схожих позначень; визначити ступінь схожості заявленого позначення та виявлених при проведенні пошуку позначень; визначити однорідність товарів і/або послуг, для яких заявлено знак, в порівнянні з товарами і/або послугами, для яких зареєстровані або заявлені тотожні або схожі знаки, виявлені під час пошуку.

Пунктом 4.3.2.5 Правил встановлено, що для позначення, заявленого як знак, щодо якого проводиться експертиза по суті, і виявлених, зареєстрованих та заявлених на реєстрацію знаків з більш раннім пріоритетом встановлюється однорідність товарів або товарів і послуг. При встановленні однорідності товарів або товарів і послуг визначається принципова імовірність виникнення у споживача враження про належність їх одній особі, що виготовляє товарі або надає послуги. Для встановлення такої однорідності слід враховувати рід (вид) товарів і послуг; їх призначення; вид матеріалу, з якого товари виготовлені; умови та канали збуту товарів. Коло споживачів.

Згідно з п.4.3.2.6 Правил словесні позначення, заявлені як знаки, порівнюються з словесними та комбінованими позначеннями, до композиції яких входять словесні елементи. При встановленні схожості словесних позначень враховується звукова (фонетична), графічна (візуальна) та смислова (семантична) схожість.

Пунктом 4.3.1.9 Правил передбачено, що до позначень, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу, відносяться позначення, які породжують у свідомості споживача асоціації, пов`язані з певною якістю, географічним походженням товарів або послуг або з певним виробником, які насправді не відповідають дійсності. Позначення може бути визнане оманливим або таким, що здатне вводити в оману, коли є очевидним, що воно в процесі використання як знаку не виключає небезпеку введення в оману споживача.

Відповідно до ч.5 ст.16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати .

Відповідно до ч.ч 2,3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть одержати правову охорону також позначення, які: звичайно не мають розрізняльної здатності та не набули такої внаслідок їх використання; складаються лише з позначень, що є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду; складаються лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв`язку з ними, зокрема вказують на вид, якість, склад, кількість, властивості, призначення, цінність товарів і послуг, місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг; є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу; складаються лише з позначень, що є загальновживаними символами і термінами; відображають лише форму, що обумовлена природним станом товару чи необхідністю отримання технічного результату, або яка надає товарові істотної цінності.

Не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з: знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг; знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна, зокрема знаками, визнаними добре відомими відповідно до статті 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності; фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Установи заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг; кваліфікованими зазначеннями походження товарів (у тому числі спиртів та алкогольних напоїв), що охороняються відповідно до Закону України «Про охорону прав на зазначення походження товарів». Такі позначення можуть бути лише елементами, що не охороняються, знаків осіб, які мають право користуватися вказаними зазначеннями; знаками відповідності (сертифікаційними знаками), зареєстрованими у встановленому порядку.

Згідно із ч.ч 1,2,5 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки. Свідоцтво надає його власнику право використовувати торговельну марку та інші права, визначені цим Законом.

Свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Стаття 19 регламентує питання визнання свідоцтва недійсним. Свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності зареєстрованого знаку умовам надання правової охорони; б) наявності у свідоцтві елементів зображення знаку та переліку товарів і послуг, яких не було у поданій заявці; в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб. При визнанні свідоцтва чи його частини недійсними Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. Свідоцтво або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності від дати подання заявки.

Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2024 року у справі № 757/39584/18 роз`яснив, що торговельна марка - це будь-яке позначення або їх комбінація, які придатні для вирізнення товарів (і/або послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (і/або послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. В основу поняття торговельної марки закладено декілька основних характеристик: по-перше, торговельна марка розуміється як позначення, тобто певний символ. Причому цими позначеннями можуть бути зокрема, слова, власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів; по-друге, торговельна марка є таким позначенням, яке здатне вирізнити з маси однорідних товарів (послуг) певні товари (послуги). Основною спрямованістю торговельної марки є «індивідуалізація» товарів та послуг. В цьому проявляється її дистинктивний (розрізняльний) характер, який оцінюється стосовно тих товарів і послуг, для яких торговельна марка реєструється. Тобто, те чи інше позначення, яке здатне породжувати асоціативні образи з певним товаром або послугою.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13, провадження № 14-400цс19).

Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Враховуючи специфіку спірних правовідносин у сфері інтелектуальної власності, яка полягає у тому, що оцінка доказів для цілей порівняння спірних знаків, зокрема, висновків експертів, здійснюється з точки зору пересічного споживача, колегія суддів встановила, що загальне зорове (візуальне) сприйняття спірних знаків абсолютно різне, порівнювані знаки не мають графічної схожості, в тому числі з огляду на те, що торгівельна марка позивача не має словесного позначення, яке є домінуючим елементом в торгівельній марці відповідача.

Таким чином, наведені позивачем у позовній заяві обставини щодо того, що торговельна марка відповідача є схожою настільки, що її можна сплутати із зареєстрованою на ім`я позивача, спростовані відповідачем.

Щодо можливості введення в оману, то при відсутності встановлених обставин схожості знаків для товарів і послуг, власником якого є позивач з торгівельною маркою власником якої є відповідачі, настільки, що їх можна сплутати, немає небезпеки введення споживача в оману відносно особи позивача, як виробника схожих товарів та послуг.

За вищенаведених обставин, апеляційний суд робить висновок, що позивач не довів порушення своїх прав, внаслідок отримання відповідачем свідоцтва України на знак для товарів і послуг.

Також апеляційний суд зазначає, що Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст.110 ЦПК України).

Разом з тим, під час ухвалення судового рішення по справі суд першої інстанції надав вмотивовані заперечення на висновок експерта який було надано позивачем, зазначив підставами його відхилення та обґрунтування, під час перегляду рішення суду першої інстанції колегія судів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанцій, оскільки висновок експерта спростовується іншими доказами які наявні в матеріалах справи.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Панченка Максима Вадимовича -залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна