П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року місто Київ

справа № 757/58253/23-ц провадження № 22-ц/824/15160/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

розглянув у порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року, постановлену у складі судді Головко Ю. Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до народного депутата України ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльності,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до народного депутата України ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльності.

Позов обґрунтовано тим, що народний депутат України ОСОБА_3 не вважав за потрібне отримати звернення від 24.10.2023, направлене позивачем рекомендованим листом на його адресу, в результаті чого порушено її право на розгляд звернення. Неотримання звернення, яке направлено на адресу народного депутата України, є бездіяльністю, яку позивач просить визнати незаконною.

Згідно Правил надання послуг поштового зв`язку, реєстровані поштові відправлення, що надходять на адресу народних депутатів, вручаються у приміщенні ВПЗ Київ-8 особисто народним депутатам або їх помічникам, про що зазначено у листі від 06.11.2023 Департаменту клієнтської підтримки АТ «Укрпошта», підписаного директором Т.Васянович.

У цьому ж листі міститься інформація про те, що повідомлення про надходження рекомендованого листа № 968 від 24.10.2023 на ім'я народного депутата України ОСОБА_4 були доставлені в експедицію Верховної Ради України 25.10.2023 та 30.10.2023.

Незважаючи на два повідомлення про надходження рекомендованого листа за № 968 від 24.10.2023, ні ОСОБА_3 , ні його помічник протягом місяця не прийшли отримати звернення і поштове відправлення від 24.10.2023 було повернуто позивачу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Позивач зазначає, що має місце незаконна бездіяльність народного депутата України ОСОБА_4 , який не отримав звернення ОСОБА_5 , в результаті чого порушено її конституційне право на звернення.

Посилаючись на ст.40 Конституції України та на Закон України «Про звернення громадян», позивач просить визнати незаконною бездіяльність народного депутата України ОСОБА_4 щодо неотримання звернення ОСОБА_5 , направленого 24.10.2023 рекомендованим листом № 968 на адресу народного депутата України ОСОБА_4 , зобов`язавши отримувати, направлені на його адресу, поштові відправлення.

Суд першої інстанції, отримавши інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру та інформацію про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, суд першої інстанції 23.04.2024 постановив ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання незаконною бездіяльність

26.06.2025 Печерським районним судом м. Києва постановлено, якою справу за позовом ОСОБА_6 до народного депутата України ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльності передано для розгляду за підсудністю до Крижопільського районного суду Вінницької області.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, справу направити за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позовна заява подана до Печерського районного суду м. Києва з огляду на те, що місце знаходження (перебування) відповідача народного депутата ОСОБА_2 знаходиться у Печерському районі Києва (вул. Грушевського, 5, Київ, 01008).

Зазначає, що ухвалою від 23.04.2023 судом першої інстанції була вірно визначена підсудність даної справи Печерському районному суду м. Києва, але через півтора року після подачі позову ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.06.2025 передано справу для розгляду за підсудністю до Крижопільського районного суду Вінницької області, за адресою реєстрації народного депутата ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 .

Вказує, що в матеріалах справи міститься інформація Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичної особи Печерської РДА, з якої вбачається, що місце проживання народного депутата ОСОБА_2 з 12 січня 1993 року по 13 грудня 2023 року було зареєстроване у Печерському районі Києва за адресою АДРЕСА_1, тобто на момент подачі нею позову місце знаходження відповідача було в Печерському районі Києва. Тому апелянт вважає, що були відсутні підстави для направлення даної справи до Крижопільського районного суду Вінницької області.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не вказано, що відповідач є народним депутатом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі. Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження направлена народному депутату України ОСОБА_2 на адресу: м. Київ, вул.М.Грушевського, 5. Поштове відправлення повернуто до апеляційного суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду віднесена до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Крижопільського районного суду Вінницької області, суд першої інстанції виходив із того, що народний депутат України не є ані посадовою, ані службовою особою органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а є учасником законотворчої діяльності, не відноситься до суб'єктів владних повноважень і не наділений владними управлінськими функціями.

Відповідач у межах спірних правовідносин не здійснював владних управлінських функцій стосовно позивача, а відносини, що склалися між сторонами, не засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контрольних функцій однією стороною стосовно іншої. Проте, як зазначив суд першої інстанції, відповідач може нести відповідальність як фізична особа та бути стороною у справі, яка підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Посилаючись на положення ч.1 ст.19 ЦПК України та положення ст.15 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачкою обрано правильну юрисдикцію для подачі даного позову.

Приймаючи судове рішення про направлення справи на розгляд іншому суду, суд першої інстанції виходив із того що справа не підсудна Печерському районному суду м. Києва, оскільки згідно Довідки з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що територіально відноситься до Крижопільського районного суду Вінницької області (вулиця Героїв України, 23, Крижопіль, Вінницька область, 24601).

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Встановлено, що 19.12.2023 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до народного депутата України ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльності.

Суд першої інстанції на виконання ч.6 та ч.8 ст.187 ЦПК України звернувся до КП «Головний інформаційно-обчислюваний центр» реєстр територіальної громади м. Києва щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Крім того, суддя з метою визначення підсудності також скористався даними Єдиного державного демографічного реєстру.

11.03.2024 судом отримана відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про те, що адреса реєстрації відповідача ОСОБА_2 у реєстрі значиться: АДРЕСА_3 . Дата реєстрації: 13.12.2023.

За інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської РДА, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 у період часу з 12.01.1993 по 13.12.2023 значиться: АДРЕСА_1 .

Тобто, станом на день відкриття провадження у цій справі суд першої інстанції мав інформацію щодо зареєстрованого місця проживання народного депутата України ОСОБА_4 , з позовом до якого і звернулася ОСОБА_7 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із ч. 9 ст.187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст.31 цього Кодексу.

Наведені норми процесуального закону дають підстави виснувати, що питання підсудності справи суду має бути вирішено судом до відкриття провадження у справі.

У цій справі суд першої інстанції відкрив провадження у справі.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на те, що прийняття судом рішення з порушенням правил територіальної підсудності є підставою для скасування цього рішення та направлення справи на новий розгляд, є помилковим, оскільки сам по собі такий факт буде мати місце, якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи. Отже, розгляд справи з порушенням правил підсудності не є самостійною підставою для скасування рішення суду.

Крім того, не можна погодитись з висновками суду першої інстанції в тій частині , що відповідач може нести відповідальність як фізична особа та бути стороною у справі, яка підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок суду першої інстанції суперечить предмету та підставам позову, з яким ОСОБА_7 звернулася до суду. Зокрема, позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом саме до народного депутата України ОСОБА_4 та просила визнати незаконною бездіяльність народного депутата України ОСОБА_4 щодо неотримання звернення ОСОБА_5 , направленого 24.10.2023 рекомендованим листом № 968 на адресу народного депутата України ОСОБА_4 , зобов`язавши отримувати, направлені на його адресу, поштові відправлення. Як на підставу своїх позовних вимог посилалась на те, що її звернення до народного депутата України ОСОБА_8 останнім отримано не була, в чому позивач вбачає порушення норм Конституції України та Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, відповідачем у цій справі є саме народний депутат України ОСОБА_2 .

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач у даній справі має нести відповідальність як фізична особа - є помилковим.

Крім того, передчасним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для передачі справи для розгляду іншому суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Враховуючи наведене, постановлена судом першої інстанції ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус