Номер провадження 2/205/4893/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 листопада 2025 року

Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Вороніної М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу № 205/12167/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08.09.2025 року звернулася до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що зареєстрували шлюб з відповідачем 23.10.2020 року. Шлюб зареєстровано Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №1087.

Від спільного подружнього життя мають сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюбні відносии та ведення спільного господарства припинено з січня 2024 року по причині відсутності взаєморозуміння. Проживають окремо.

Зазначає, що припинення шлюбних відносин є остаточним рішенням, саме тому примирення з відповідачем є неможливим.

У зв*язку з викладеним просить розірвати шлюб з ОСОБА_4

10.09.2025 року на адресу суду надійшла заява від позивача про збільшення позовних вимог.

В обґрунтування позову зазначила, що після відкриття провадження по справі, стало зрозумілим, що ОСОБА_2 не має наміру в добровільному порядку сплачувати кошти на утримання сина.

У зв*язку з викладеним просить розірвати шлюб з ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2025 року і до повноліття дитини.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

Від позивача ОСОБА_1 24.11.2025 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 25.08.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позов в якому зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Не заперечує та згоден з тим, що малолітній син і в подальшому буде проживати разом з ОСОБА_1 за місце її проживання: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.10.2020 року. Шлюб зареєстровано Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №1087.

Від спільного подружнього життя мають сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюбні відносии та ведення спільного господарства припинено з січня 2024 року по причині відсутності взаєморозуміння. Проживають окремо.

Примирення та збереження сім*ї є неможливим.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою, а також для повного та всебічного з`ясовування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність дитини та інші обставини життя подружжя, судом було вжито заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Статтею 51 Конституції України та згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, на цей час разом не мешкає, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір*ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні.

Відповідач участі в утриманні дитини не приймає.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред*явлення позову.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить доо висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню частково, а саме підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.09.2025 року і до повноліття дитини, тобто з дня пред*явлення заяви про збільшення позовних вимог.

Згідно положень статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача, а отже з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 1211.20 грн. та підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 105, 110, 112, 113, 180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів- задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.10.2020 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №1087.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 -залишити без змін.

Стягнувати щомісяця з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 вересня 2025 року і до повноліття дитини.

В задоволенні позову в іншій частині-відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині платежу по аліментам за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати у розмірі 1211.20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Остапенко