Номер провадження 2/243/2085/2025
Номер справи 243/8995/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 21 » листопада 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання Слободкіної Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на недоотриману пенсію та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на недоотриману пенсію та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, яку обґрунтовано тим, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є спадкоємцем майна, яке належало ОСОБА_2 , 1962 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, спадщина на яку позивач має право, складається з недоотриманої за життя пенсії у розмірі 43045,64 гривень. Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності, видане приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г., позивач є пережившою дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та їй належить частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме складається з недоотриманої за життя пенсії у розмірі 43045,64 гривень. 01 грудня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у сумі 43045,64 гривень, оскільки вказана сума була вказана Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, як недоотримана пенсія з травня 2018 року по жовтень 2018 року. 15 грудня 2021 року позивач отримав рішення про відмову в виплаті недоотриманої пенсії, в якому відповідач вказав, що сума недоотриманої пенсії виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, якщо пенсіонер не отримав її з власної вини. Станом на 01.12.2021 недоотримана пенсія відсутня. В подальшому в грудні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо наявності недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , в період з 1 березня 2016 року по 1 листопада 2018 року. Оскільки раніше відповідачем була надана відповідь лише про наявність недоотриманої пенсії в період з травня 2018 року по жовтень 2018 року. 22 грудня 2021 року позивач отримав відповідь про те, що призупинення пенсії ОСОБА_2 було здійснено на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706, з 01.02.2015. Поновлення виплати пенсії ОСОБА_2 відбулося з 01.11.2018 на підставі його особистої заяви від 20.07.2018. Загальна сума заборгованості пенсії ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 31.10.2018 складає 159821,30 гривень.

Позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності, на недоотриману пенсію в розмірі 159 821 гривень 30 копійок, як об`єкт спадщини за законом, стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману ОСОБА_2 , 1962 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію в розмірі 159 821 гривень 30 копійок, за період з 01 березня 2016 року по 31 жовтня 2018 року, стягнути з відповідача на користь позивача витрати пов`язані із сплатою судового збору, встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення.

Позивач, ОСОБА_1 , та представник позивача, Фоменко І.С., який діє на підставі довіреності від 10 вересня 2025 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов просили задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головко О.О., яка діє на підставі довіреності від 26 травня 2023 року, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заперечує проти позовних вимог позивача з огляду на наступне.

За матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перебував на обліку в Головному управлінні з дислокацією у м. Курахове, як внутрішньо переміщена особа, та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. Виплата пенсії ОСОБА_2 проведена по 28.02.2016. На підставі заяви № 3269 від 20.07.2018 ОСОБА_2 було взято на облік Головним управлінням з дислокацією в м. Маріуполь як внутрішньо переміщену особу, у зв`язку зі зміною місця реєстрації та нараховано заборгованість за період з 01.03.2016 по 31.10.2018 в розмірі 159821,30 грн. Виплату пенсії у місячному розмірі розпочато з 01.11.2018. Пенсійна справа ОСОБА_2 знята з обліку з 01.04.2021 у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_4 . Для надання відповіді на лист приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області (далі-Нотаріус) Макаревича В.Т. Головним управлінням проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та у травні 2021 року надіслана довідка Нотаріусу про суму недоотриманої пенсії в розмірі 43045,64 грн за період з 14.05.2018 по 31.10.2018 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 01.12.2021 із заявою №13110 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 звернулась ОСОБА_1 зі свідоцтвом про право на спадщину на 1/2 частки суми недоотриманої пенсії померлого пенсіонера в розмірі 43045,64 грн. За результатом розгляду заяви № 13110 від 01.12.2021 та наданих документів, прийнято рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії відповідно до вимог статті 46 Закону №1058, у зв`язку зі спливом більш ніж три роки з дня смерті ОСОБА_2 до дня звернення за недоотриманою пенсією спадкоємця ОСОБА_1 , отже недоотримана пенсія відсутня. Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також враховуючи положення ЦПК України щодо обов`язковості судових рішень, Головне управління не вбачає підстав для встановлення контролю за виконанням рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання.

В зв`язку з викладеним, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач не вказує, з якої саме причини та на яких підставах ОСОБА_2 в період з 01.03.2016 по 31.10.2018 не отримував нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право. Також відповідач не вказує про те, що ОСОБА_2 з 2014 року мешкав в м. Костянтинівка та 14.04.2015 ОСОБА_2 отримав статус «внутрішньо переміщеної особи» (довідка № 39511 від 14.04.2015) та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014, своєчасно пройшов фізичну ідентифікацію клієнта в установах акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», а також звернувся із заявою про відновлення та продовження виплати пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України, де його було ідентифіковано, та внесено відповідні відомості до бази даних Пенсійного фонду України, після чого виплату пенсії було відновлено, однак потім з невідомих причин, в порушення вимог чинного законодавства, останньому були припиненні пенсійні виплати. Таким чином, припинення виплат не мало правових підстав, що підтверджується відсутністю будь-якого рішення про припинення виплати, про яке пенсіонера було б належним чином повідомлено. Також відповідач не вказав, з яких причин не вказав суму недоотриманої пенсії у розмірі 159821,30 гривень, при наданні такої інформації на запит приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г., через що вказана сума не була включена до складу спадщини в повному обсязі.

Позивач просив задовольнити позов в повному обсязі.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24.03.2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29 листопада 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г. видане ОСОБА_1 свідоцтво про право власності, тій з подружжя, яка пережила чоловіка ОСОБА_2 , на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується цим свідоцтвом, складається з недоодержаної за життя померлого пенсії у розмірі 43 045,64 грн., згідно з довідкою виданою Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області від 20.05.2021 №0580-10-8/19128.

Також, 29 листопада 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г. видане ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , 1962 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з 1/2 частки недоотриманої за життя пенсії у розмірі 43 045,64 грн., яка була нарахована померлому, згідно з довідкою виданою Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області від 20.05.2021 №0580-10-8/19128.

01 грудня 2021 року із заявою №13110 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 звернулась ОСОБА_1 зі свідоцтвом про право на спадщину на 1/2 частки суми недоотриманої пенсії померлого пенсіонера в розмірі 43045,64 грн.

За результатом розгляду заяви № 13110 від 01 грудня 2021 року та наданих документів, прийнято рішення №92 від 15 грудня 2021 року про відмову у виплаті недоотриманої пенсії відповідно до вимог статті 46 Закону №1058, у зв`язку зі спливом більш ніж три роки з дня смерті ОСОБА_2 до дня звернення за недоотриманою пенсією спадкоємця ОСОБА_1 , недоотримана пенсія відсутня.

Згідно з повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22 грудня 2021 року за №21598-21118/Ф-15/8-0500/21, загальна сума заборгованості пенсії ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 31.10.2018 складає 159 821,30 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні - в соціальній і правовій державі, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на їх забезпечення, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

При цьому, Основний Закон містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Особливою формою здійснення права на пенсію є пенсійні правовідносини, які водночас виступають як один із видів суспільних відносин. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Людина вступає в пенсійні правовідносини для реалізації свого права на отримання пенсійного забезпечення.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Пенсійні правовідносини, перш за все, регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною другою статті 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до статті 24 Конституції України, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Імперативність заборони обмежувати чи позбавляти можливості реалізації громадянами України їх конституційного права на соціальне забезпечення у взаємозв`язку з дійсним місцем проживання особи також кореспондується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в пункті 52 рішення у справі №10441/06 "Пічкур проти України" від 07 лютого 2014 року.

Право на пенсійні виплати у спадкодавця зберігається, і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання безпідставно не нарахованої відповідачем пенсії у порядку спадкування за законом.

Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), де надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, позивач успадкував належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна.

Суд приймає до уваги повідомлення відповідача від 22 грудня 2021 року за №21598-21118/Ф-15/8-0500/21, в якому надана інформація про розмір загальної суми заборгованості пенсії ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 31.10.2018, який складає 159 821,30 грн.

Сама по собі видача свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову з підстав неоскарження спадкоємцем цього свідоцтва.

Отже, за позивачем слід визнати право власності на суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 в розмірі 159 821,30 грн. та слід стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману пенсію ОСОБА_2 в розмірі 159 821,30 грн., оскільки 1/2 частку вказаної суми вона успадкувала як спадкоємець за законом та 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу їй належить як тій з подружжя, яка пережила чоловіка ОСОБА_2 .

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 453-1 ЦПК України суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в цивільних справах за категоріями, наведеними у згаданій частині статті. Якщо ж відповідачем є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального сектору економіки, суд під час ухвалення рішення суду за письмовою заявою позивача може зобов`язати такого відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання такого рішення незалежно від характеру спору.

Разом з тим, суд звертає увагу, що положеннями частини другої та третьої статті 453-1 ЦПК України передбачено, що стягувач може звернутися до суду із заявою про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення в разі невиконання боржником судового рішення та виключно за умови відкриття виконавчого провадження. У заяві обов`язково зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження.

Таким чином, заява про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення подана передчасно, рішення суду у справі не набрало законної сили, виконавче провадження не відкрито, отже така заява не може бути задоволена.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 в розмірі 159 821,30 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману пенсію в розмірі 159 821,30 грн.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір по справі в розмірі 1 598,21 грн. за вимогу майнового характеру.

Враховуючи викладене, з відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 598,21 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на недоотриману пенсію та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 березня 2016 року по 31 жовтня 2018 року в розмірі 159 821,30 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять одна грн. 30 коп.).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 березня 2016 року по 31 жовтня 2018 року в розмірі 159 821,30 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять одна грн. 30 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 1 598,21 грн. (одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім грн. 21 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 01 грудня 2025 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова