ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 308/7291/24

провадження № 61-1239св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

суб?єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович,

заінтересована особа (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2024 року у складі судді Деметрадзе Т. Р. та постанову Закарпатської апеляційного суду від 16 січня 2025 рокуу складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Мацунич М. В., Джуга С. Д.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст заявлених вимог

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області (далі - приватний виконавець) Ярошевського Д. А. та зобов`язання вчинити певні дії.

Скаргу мотивовано тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2011 року у справі № 2-2488/11 за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 стягнено з відповідача на користь ПАТ «Банк Форум» 680 940,04 грн боргу за кредитним договором від 04 квітня

2008 року № 0198/08/26-CL та суму судових витрат у розмірі 1 820,00 грн.

17 жовтня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області видав виконавчий лист у справі № 2-2488/11.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

31 жовтня 2019 року у справі № 2-2488/11 замінено сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі - ТОВ «ФК «Івестохіллс Веста»).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

22 квітня 2020 року у справі № 2-2488/11, з урахуванням виправленої описки на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2020 року, поновлено ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-2488/11.

На підставі заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» 01 вересня 2020 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження

№ 62913576 з виконання виконавчого листа у справі № 2-2488/11.

Заявник вказував, що після відкриття виконавчого провадження № 62913576 постановою Закарпатського апеляційного суду від 12 травня 2021 року у справі № 2-2488/11 ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2020 року скасовано, у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа відмовлено.

Оскільки на момент відкриття виконавчого провадження № 62913576 існувала ухвала суду про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-2488/11, на теперішній час цієї правової підстави не існує, так як вказану ухвалу суду першої інстанції скасовано апеляційним судом, тому виконавче провадження підлягає закінченню.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії приватного виконавця Ярошевського Д. А., які полягають

у здійсненні виконавчого провадження № 62913576 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-2488/11, строк для пред`явлення якого до виконання сплив та не поновлений судом; зобов`язати приватного виконавця Ярошевського Д. А. повернути до суду без виконання виконавчий лист

у справі № 2-2488/11, виданий 17 жовтня 2016 року.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

24 липня 2024 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця Ярошевського Д. А., які полягають у здійсненні виконавчого провадження № 62913576 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-2488/11, строк для пред`явлення якого до виконання сплив та не поновлений судом.

Зобов`язано приватного виконавця Ярошевського Д. А. повернути стягувачу без виконання виконавчий лист у справі № 2-2488/11, виданий 17 жовтня 2016 року.

Суд першої інстанції з урахуванням пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вважав, що приватний виконавець після отримання постанови Закарпатського апеляційного суду від 12 травня 2021 року про відмову у поновленні пропущеного строку, повинен був повернути виконавчий документ стягувачу, що визначено законодавцем як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2025 року апеляційні скарги приватного виконавця Ярошевського Д. А. і ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» задоволено.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24 липня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи в задоволенні скарги, апеляційний суд зробив висновок про те, що у статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» немає такої підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, як пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, або вимога суду повернути виконавчий документ.

Апеляційний суд зазначив, що оскільки, постановою Закарпатського апеляційного суду від 12 травня 2021 року скасовано ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22 квітня 2020 року у справі № 2-2488/11 та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено, то є передбачені статтею 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягають виконанню.

Крім того, апеляційний суд вказав, що суд першої інстанції, зобов`язуючи приватного виконавця повернути стягувачу без виконання виконавчий лист, виданий 17 жовтня 2016 року, вийшов за межі вимог скарги, оскільки у скарзі заявник просив зобов`язати приватного виконавця повернути виконавчий документ до суду.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

27 січня 2025 року представник ОСОБА_1 - Лупу С. С. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2024 року змінити, викласти її мотивувальну частину відповідно до висновків суду касаційної інстанції, а її резолютивну частину у такій редакції: «Визнати неправомірними дії приватного виконавця Ярошевського Д. А., які полягають у здійсненні виконавчого провадження № 62913576 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-2488/11, строк пред`явлення якого до виконання сплив та не поновлений судом. Зобов`язати приватного виконавця Ярошевського Д. А. повернути до суду без виконання виконавчий лист у справі № 2-2488/11, виданий 17 жовтня 2016 року». В іншій частині ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня

2024 року залишити без змін.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що на теперішній час немає правової підстави для примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-2488/11, строк для пред`явлення якого до виконання сплив та не поновлений судом,

тому виконавче провадження № 62913576 підлягає закінченню. Вказане свідчить про неправомірність дій приватного виконавця Ярошевського Д. А. Заявник звертає увагу на те, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2021 року, яка залишена без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 02 червня 2022 року, у справі № 2-2488/11 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено. За таких обставин звернення до суду із цієї скаргою є належним способом захисту порушених прав боржника.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

21 березня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволенняз таких підстав.

Фактичні обставини справи

У лютому 2020 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» звернулося до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (справа № 2-2488/11).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

22 квітня 2020 року у справі № 2-2488/11 ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04 квітня

2008 року № 0198/08/26-CL в розмірі 680 940,04 грн та суми судових витрат

у розмірі 1 820,00 грн.

Постановою від 01 вересня 2020 року приватний виконавець Ярошевський Д. А. відкрив виконавче провадження № 62913576 з виконання виконавчого листа

№ 2-2488/11, виданого 17 жовтня 2016 року, де боржником є ОСОБА_1 ,

а стягувачем ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року представнику ОСОБА_1 - адвокату Лупу С. С. поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Ужгородського міськрайонного суду від

22 квітня 2020 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лупу С. С. на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2020 року.

Постановою приватного виконавця Ярошевського Д. А. від 09 жовтня

2020 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12 травня 2021 року у справі № 2-2488/11 ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22 квітня 2020 року скасовано, у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» відмовлено.

У липні 2021 року адвокат Лупу С. С. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий Ужгородським міськрайонним судом 17 жовтня

2016 року у справі № 2-2488/11.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

13 жовтня 2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Лупу С.С. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 02 червня 2022 року ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2021 року залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суди зробили висновки про те, що оскільки виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звертатись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає, оскільки частиною другою статті 4 та пунктом 7 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, в яких випадках виконавче провадження може бути закрите або повернуто.

У касаційному порядку ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2021 року і постанову Закарпатського апеляційного суду від 02 червня 2022 року не оскаржено.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Надаючи оцінку аргументам касаційної скарги в межах її доводів, колегія суддів враховує таке.

Стаття 129 Конституції України визначає, що обов`язковість судового рішення належить до основних засад судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону,

а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно

і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно

і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Звертаючись до суду із скаргою на дії приватного виконавця, заявник обґрунтовував свою скаргу тим, що виконавче провадження № 62613576 підлягає закінченню на підставі пункту 10 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ухвалу суду, якою було поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

в подальшому було скасовано.

Статтями 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, однією з підстав, на яку посилається скаржник, є пункт 10 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

У пункті 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Апеляційний суд встановив, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2020 у справі № 2-2488/11, з урахуванням виправленої описки на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2020 року, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 2-2488/11.

Постановою приватного виконавця Ярошевського Д. А. від 01 вересня

2020 року відкрито виконавче провадження № 62913576 з виконання виконавчого листа у справі № 2-2488/11.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12 травня 2021 року ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня

2020 року скасовано, у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 2-2488/11 відмовлено.

Таким чином, установлено, що ухвалу про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа було скасовано після того, як приватний виконавець відкрив виконавче провадження.

Чинна редакція Закону України «Про виконавче провадження» жодним чином не пов`язує повернення виконавчого документа стягувачу із скасуванням ухвали суду про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа та відмовою у поновленні пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

На момент пред`явлення виконавчого листа до виконання ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня

2020 року була чинною, а тому виконавець, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», відкрив виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-2488/11 від 17 жовтня 2016 року.

Підстави для повернення виконавчого документа визначені пунктом 2 частини четвертої статті 4 і статями 37, 39 4 Закону України «Про виконавче провадження» не застосовуються в даному випадку, оскільки це є різними процесуальними підставами для повернення виконавчого листа / закінчення виконавчого провадження.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що суд апеляційної інстанції правильно встановив факт відсутності в діях приватного виконавця Ярошевського Д. А. ознак неправомірної бездіяльності, а тому підстав для скасування законної постанови апеляційного суду немає.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, які обґрунтовано викладені в постанові апеляційного суду, правильне дотримання судом норм матеріального і процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення апеляційного суду та зводяться до необхідності переоцінки доказів, що не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови Закарпатського апеляційного суду від 16 січня

2025 року - без змін, оскільки підстав для її скасування немає.

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська