Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1273/24 Головуючий у 1-й інст. ЗБАРАЖСЬКИЙ А. М.
Категорія 53 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу № 276/1273/24 за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Антонюка Віктора Олександровича, та Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Збаражського А.М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 29 грудня 2022 року, о 22 год. 52 хв., на 126 км. автодороги Виступовичі- Могилів-Подільськ, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний йому автомобіль MAZDA CХ-7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Іншим учасником цієї дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_2 , який керував мотоциклом SABUR, без державного реєстраційного номера.

Позивач вказує, що постановою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2023 року провадження в адміністративній справі відносно нього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення судом призначено автотехнічну експертизу, висновком якої повністю спростовується його винуватість у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки автомобіль власника був застрахований в СК « Княжа», він повідомив свого страховика про настання цієї дорожньо-транспортної пригоди. Як стало відомо у подальшому, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована.

ОСОБА_1 також зазначає, що він звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, проте йому було відмовлено у здійсненні виплати у зв`язку з тим, що водієм не було повідомлено МТСБУ про настання цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач вважає, що такі дії не узгоджуються з вимогами законодавства та порушують його право на відшкодування матеріальної шкоди, розмір якої згідно зі звітом №16 від 11 січня 2023 року становить 105166 грн. 92 коп.

Таким чином, просив стягнути з відповідача на свою користь 105166 грн. 92 коп.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовлено Моторному (транспортному) страховому бюро України у відшкодуванні витрат на оплату правничої допомоги.

В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Антонюк В.О., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було проведено судову автотехнічну експертизу, за результатами якої експерт дійшов висновку, що водій автомобіля MAZDA CХ-7 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з мотоциклом. Вказана обставина була врахована судом, який своєю постановою закрив провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Звертає увагу на ту обставину, що після того, як ОСОБА_1 було визнано невинуватим у вчиненні цієї дорожньо-транспортної пригоди, він звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

Судом встановлено та заперечується відповідачем та обставина, що на момент вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла не мав полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, отже відповідач в силу положень законодавства зобов`язаний відшкодувати матеріальну шкоду, спричинену позивачеві.

Наголошує на тому, що позивач не мав можливості звернутися до МТСБУ протягом встановленого законодавством строку, оскільки змушений був у судовому порядку доводити відсутність своєї вини у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

До винесення судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та з`ясування обставини керування ОСОБА_2 транспортним засобом без наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, він не міг звернутися до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

Апеляційна скарга на вказане рішення також була подана і відповідачем, в якій він просить скасувати рішення в частині відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 2000 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи міститься витяг з договору про надання послуг у сфері права від 12 грудня 2022 року, а також додаткова угода №92 до вказаного договору, згідно з якими витрати у зв`язку з розглядом даної справи складають 2000 грн. Водночас, передбачено, що оплата послуг здійснюється замовником шляхом безготівкового розрахунку коштів на поточний рахунок виконавця протягом 5 банківських днів з дня підписання сторонами акта про виконані роботи та повернення матеріалів справи клієнту. Однак, станом на час ухвалення судом рішення розгляд справи ще тривав й матеріали справи не були повернуті клієнту. Відповідно, МТСБУ не має можливості підписати акт виконаних робіт та здійснити оплату послуг адвоката.

Таким чином, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відповідач зазначив, що підставою для відмови у здійсненні регламентної виплати було неподання позивачем заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, як це передбачено приписами п.п.37.1.4 п.37.1 статті 37 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Саме така підстава для відмови у задоволенні позову й була зазначена судом у рішенні.

Наголошує на тому, що положення п.п.37.1.4 п.37.1 статті 37 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є імперативними, що підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема, постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15, у якій міститься правовий висновок про неможливість поновлення присічного строку для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування та зі спливом такого строку у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування .

Така правова позиція була детальніше викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17.

Отже, у випадку, якщо б потерпіла особа не звернулася до МТСБУ із заявою про страхове відшкодування в межах річного строку після ДТП, однак в межах такого строку звернулася з позовною заявою до суду в якій би просила стягнути таке відшкодування в судовому порядку,- тоді б це не було порушенням встановленої процедури здійснення відшкодування і були б відсутні підстави для застосування п.п.37.1.4 п.37.1 статті 37 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В даному випадку дорожньо-транспортна пригода сталася 29 грудня 2022 року, а позивач звернувся до МТСБУ із заявою 13 березня 2024 року, а з позовом до суду 5 червня 2024 року, тобто поза межами встановленого законодавством строку.

Також вважає хибними твердження позивача про те, що він пропустив зазначений строк з поважних причин, адже за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення щодо нього, а не стосовно ОСОБА_2 , що не перешкоджало своєчасно звернутися до МТСБУ із заявою про здійснення регламентної виплати.

Наголошує на тому, що позивач не вказує, за яких обставин та з яких джерел йому стало відомо про відсутність у водія мотоцикла полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вважає, що матеріали справи не містять жодних доказів які б підтверджували добросовісну поведінку позивача спрямовану на отримання ним відшкодування від МТСБУ.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга представника позивача є обгрунтованою, а апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Так в судовому засіданні встановлено, що 29 грудня 2022 року, о 22 год. 52 хв., на 126 км. автодороги Виступовичі- Могилів-Подільськ, за участю водія ОСОБА_1 , який керував належним йому автомобілем MAZDA CХ-7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також ОСОБА_2 - водія мотоцикла SABUR, без державного реєстраційного номера, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль MAZDA CХ-7.

Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована у СК «Княжа». Цивільно-правова відповідальність водія мотоцикла SABUR не була застрахована у встановленому законом порядку.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 30 грудня 2022 року працівниками поліції було зазначено про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAZDA CХ-7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не врахувавши дорожньої обстановки та не вибравши безпечної дистанції здійснив зіткнення з мотоциклом марки SABUR, без державного реєстраційного номера, який рухався у попутному напрямку, в результаті чого два транспорті засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Під час судового розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №276/18/23 за №886/23-25 від 2 листопада 2023 року, водій автомобіля MAZDA CХ-7 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з мотоциклом, шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху. З урахуванням вихідних даних та проведеного дослідження причиною створення аварійної обстановки та виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в даних умовах дорожнього руху, з технічної точки зору , слід вважати наявність на смузі руху автомобіля MAZDA CХ-7 мотоцикла, у темну пору доби, на відстані меншій за відстань, яка необхідна для своєчасного застосування технічних заходів водієм автомобіля MAZDA CХ-7 у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 повністю спростовується матеріалами справи.

Враховуючи вищезазначене, постановою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2023 року провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до звіту про оцінку, складеного ТОВ « Експерт-Авто» 11 січня 2023 року за №16, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля MAZDA CХ-7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП. Становить 105166 грн. 92 коп.

Також матеріали справи свідчать, що 6 березня 2024 року представник ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом від 19 березня 2024 року МТСБУ, розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, повідомлено про відмову у виплаті відшкодування матеріальної шкоди з тих підстав, що заяву про страхове відшкодування не було подано впродовж року після настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постановою суду у справі про адміністративне правопорушення не було встановлено вини водія мотоцикла ОСОБА_2 у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, суду не надано.

Окрім того , суд зазначив про те, що ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування поза межами річного строку.

З даного приводу слід зазначити наступне.

Так підставою для відшкодування майнової шкоди є стаття 1166 ЦК України, яка зобов`язує особу, яка завдала майнової шкоди, відшкодувати її в повному обсязі.

Вирішальним фактом для цивільно-правової відповідальності є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями ( бездіяльністю) іншого учасника ДТП та завданою шкодою, а не обов`язкова наявність постанови про адміністративне правопорушення.

Верховний Суд неодноразового наголошував на тому, що відсутність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно можливого винуватця не є автоматичною підставою для відмови у відшкодуванні шкоди.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №910/2396/17 зазначено, що у справах про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд самостійно встановлює наявність вини відповідача на підставі доказів, поданих сторонами. Відсутність вироку чи постанови у справі про адміністративне правопорушення не звільняє суд від обов`язку встановити обставини ДТП та винну особу в межах цивільного судочинства.

Зміст постанови Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2023 року свідчить про те, що при розгляді даної справи судом встановлено, що мотоцикл SABUR рухався у попутному напрямку з автомобілем MAZDA CХ-7, по центру смуги руху, без пізнавальних знаків, без світла і габаритів, не маючи світловідбиваючих катафотів.

Також судом зазначено, що відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи, причиною створення аварійної обстановки і виникнення вказаної дорожньо-транспортної пригоди, в даних умовах, з технічної точки зору, слід вважати наявність на смузі руху автомобіля MAZDA CХ-7 мотоцикла, в темну пору доби, на відстані, меншій за відстань, необхідну для своєчасного застосування технічних заходів водієм автомобіля MAZDA CХ-7.

Отже обставини, встановлені при розгляді справи про адміністративне правопорушення, мають преюдиційне значення та не потребують надання додаткових доказів на їх підтвердження.

Таким чином, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, надає йому право ставити питання про відшкодування спричиненої йому іншим учасником ДПТ матеріальної шкоди, навіть якщо стосовно останнього також не було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відтак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду про те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо висновку суду про пропуск строку звернення із заявою про відшкодування шкоди до МТСБУ, варто зазначити наступне.

Підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі.

Статтею 35 цього Закону також передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику ( у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Пунктом 36.1 статті 36 цього Закону також визначено, що страховик ( у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування ( регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати ( регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 вказаного Закону передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування ( регламентної виплати) є, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15 зроблено висновок про те, що зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-ІV річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначено, що поняття « преклюзивні строки» здійснення регулятивного суб`єктивного права ( строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика) не є тотожним поняттю « позовна давність» ( строк захисту порушеного права особи).

Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-ІV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.

Разом з тим, ані Закон №1961- ІV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілої особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску строку позовної давності.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика ( страхової компанії) не зазначений у законодавстві ( стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності із загальними принципами цивільного судочинства, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, Велика Палата Верховного Суду у цій постанові дійшла висновку про те, що потерпіла особа при відмові страховика ( страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з попуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

Отже, у випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та що строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика ( страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі в судовому порядку.

При добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що поведінка позивача у спірних правовідносинах була добросовісною, оскільки він вживав усіх можливих заходів для доведення відсутності його вини у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Складений стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення від 30 грудня 2022 року разом з іншими матеріалами був направлений до суду. Під час розгляду цієї справи, 22 лютого 2023 року, представник позивача звернувся до суду з клопотанням про призначення судової автотехнічної експертизи.

Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року вказане клопотання було задоволено й призначено судову автотехнічну експертизу.

8 листопада 2023 року експертний висновок надійшов до суду та постановою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2023 року провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було закрито у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

6 березня 2024 року представник позивач звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

Отже, відсутні підстави стверджувати про те, що поведінка позивача щодо отримання відшкодування матеріальної шкоди була недобросовісною, адже він через свого представника вживав усі можливі дії, спрямовані на відновлення порушеного права. До розгляду судом справи про адміністративне правопорушення позивач не мав правових підстав для звернення до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування ( регламентної виплати), оскільки не мав статусу потерпілої особи у цій дорожньо-транспортній пригоді. Лише з моменту набрання законної сили постановою суду від 14 листопада 2023 року, якою встановлено відсутність його вини у вчиненні ДТП, він набув право ставити питання про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження належного йому автомобіля.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом в межах загального строку позовної давності, який встановлений тривалістю у три роки ( частина перша статі 257 ЦК України).

Таким чином, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, - про стягнення із МТСБУ на користь ОСОБА_1 105166 грн. 92 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 3028 грн. судового збору за подання позову та апеляційної скарги ( 1211,20 грн. + 1816,80 грн.).

Оскільки позов задоволено, відсутні підстави для вирішення питання щодо відшкодування МТСБУ витрат на професійну правничу допомогу. Отже, у задоволенні апеляційної скарги відповідача слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Антонюка Віктора Олександровича, задовольнити.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 105166 грн. 92 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 3028 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, окрім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 28 листопада 2025 року.