П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 357/9669/25

Провадження № 22-ц/824/15507/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дитину.

Позов мотивований тим, що 05 червня 2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , однак спільне життя не склалося, тому вона подала до суду позов про розірвання шлюбу. Від спільного проживання вони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач кошти на утримання сина надає за своїм власним бажанням і на власний розсуд, а не по потребах дитини.

Вона не бажає кожного разу вимагати аліменти з відповідача, що є принизливим для неї, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач молода і здорова людина, працює на меблевій фабриці «Комфорт Меблі», а тому має стабільну і значну заробітну плату.

У відповідача немає жодних обставин, що мають істотне значення і можуть бути підставою для звільнення від обов`язку сплачувати аліменти. Тому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2025 року позову заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25.06.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні, діючи в межах заявлених вимог та оцінивши подані сторонами докази, суд дійшов висновку, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25.06.2025 і до досягнення дитиною повноліття, оскільки визначений спосіб стягнення аліментів та їх розмір відповідає положенням законодавства та інтересам дитини, його рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та задоволення основних потреб.

21 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2025 року, посилається на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази витрат на лікування та поганого здоров`я відповідача, оскільки чеки на лікування та встановлення інвалідності відбулось в 2023 році.

Зазначає, що середньомісячний дохід у сумі 23 399,95 грн дає можливість відповідачу сплачувати аліменти у розмірі від усіх доходів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 серпня 2025 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу Стрижеус А.М.

Листом Київського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року матеріали справи №357/9669/25 витребувано з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до супровідного листа матеріали справи №357/9669/25 надійшли до Київського апеляційного суду 26 серпня 2025 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дитину.

Ухвалою Київського апеляційного суд від 03 жовтня 2025 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходив.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 05 червня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено матеріалами справи ( а.с.3-7,13).

Позивачка - ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді шліфувальниці та отримує заробітну плату у середньому на місць - 8675,90 грн; має додаткові заробітки, однак не має можливості самостійно утримувати сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи (а.с.37-39) вбачається, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у ІНФОРМАЦІЯ_4» ФОП ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 де вивчає іноземну мову з 17.09.2025, оплату за навчання здійснює його матір - ОСОБА_1 , яка сплатила на рахунок ФОП ОСОБА_5 300,00 грн 18.07.2025; також, малолітній навчається у «Step It Academy» на підставі договору № 629012770 від 11.05.2024 укладеного з ОСОБА_1 , яка за період з 11.05.2024 по 16.01.2025 сплатила кошти за навчання сина у загальному розмірі 18080,00 грн, а вартість наступного року навчання становить - 19880,00 грн.

Відповідач - ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; працює у ПП «Комфорт меблі» на посаді верстатника деревообробних верстатів та отримує у середньому заробітну плату - 16599,95 грн; являється пенсіонером у зв`язку з інвалідністю другої групи з 01.10.2018 - довічно, інвалідність встановлена з дитинства, захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС, може працювати в спеціально створених умовах та рекомендований «Д» нагляд ендокринолога; є особою, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС категорії 1 з 01.10.2008; у період з 26.09.2023 по 06.10.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні важкої поліструктурної травми ДУ «ІТО НАМН України» де йому було встановлено діагноз: МКХ-Х, наслідки хвороби Ленна - Кальве-Партеса, правобічний диспластичний коксартроз IV ст за Kalgren Lawrenseдефект даху правої кульшової западини, загально - провідна контрактура правого кульшового суглоба, больовий синдром та після лікування (операція 27.09.2023) надані рекомендації: амбулаторний нагляд ортопеда травматолога, перев`язки, проходження курсу реабілітації, протягом 2 місяців компресійні перев`язки та хода на милицях, медикаментозне лікування, контрольний огляд через 1,3,6 місяців після виписки; 14.06.2024 пройшов обстеження та отримав маніпуляції у ДУ «ІТО НАМН України», згідно встановлених діагнозів, отримав рекомендації: медикаментозна підтримка на 2 місяці з курсом 1 раз на рік, ортопедичні устілки - постійно. Контрольний огляд - 1 раз на рік, контроль ваги тіла з обмеженням фізичного навантаження, хода з додатковою опорою - симптоматично, освідчення МСЕК за місцем проживання, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 13,27-33).

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» - установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 589 грн, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2 272 грн; дітей віком від 6 до 18 років - 2 833 грн; працездатних осіб - 2684 грн.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно положень статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Разом з тим, суд врахувавши стан здоров`я відповідача його матеріальне становище дійшов вірно висновку про стягнення аліментів у розмірі 1/6 від усіх доходів але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум на дитину відповідного віку.

Посилання позивача в апеляційній скарзі про те, що стан здоров`я відповідача стабілізувався та він не несе витрати на лікування є необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи відсутні докази про скасування інвалідності відповідача.

Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 СК України про те, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, позивачем не надано доказів тих обставин, що вона несе витрати на утримання дитини щомісячно у розмірі чотирьох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з яких половину на утримання дитини має сплачувати відповідач.

При цьому, слід зауважити, що оскільки позивачем на підтвердження позовних вимог не надано доказів щодо доходів відповідача і не заявлялося відповідного клопотання про сприяння судом у витребуванні таких доказів, її доводи про те, що суд першої інстанції не з`ясував доходи відповідача з власної ініціативи не ґрунтуються на положеннях процесуального закону та є безпідставними, оскільки такі доводи суперечать принципам цивільного судочинства - змагальність сторін та диспозитивність судочинства.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та збільшив розмір аліментів на утримання дитини.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов правильних та обґрунтованих висновків про задоволення позову частково.

Доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2025 року без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.

Оскільки Київський апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат у зв`язку зі сплатою судового збору відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна