Справа № 524/3859/23
Провадження № 4-с/524/32/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.

за участю секретаря судового зсідання Воблікової І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 (далі скаржник, ОСОБА_1 ) звернувся до суду зі скаргою, у якій просив скасувати постанову головного державного виконавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савченка Дмитра Володимировича про залучення експерта, спеціаліста (психолога) від 14 жовтня 2025 року у виконавчому провадженні № 77237379.

На обґрунтування скарги зазначив, що на примусовому виконанні Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 77237379 з примусового виконання виконавчого листа № 524.3859.23, виданого 10 грудня 2024 року Автозаводським районним судом міста Кременчука про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 14 жовтня 2025 року державний виконавець Савченко Д. В. виніс постанову про залучення експерта, спеціаліста (психолога) з метою проведення психологічного обстеження соціально-емоційної сфери дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За результатами обстеження державний виконавець просив підготувати висновок, у якому надати відповіді на питання: «Чи здійснюється боржницею (матір`ю дитини) на дитину психологічний вплив з метою уникнення виконання рішення суду в частині бажання, небажання дитини спілкуватися та проводити час з батьком, а також категорична відмова дитини проводити час із батьком без присутності матері (як того вимагає рішення суду)?»; «Чи наявний негативний вплив на психологічний чи емоційний стан дитини у зв`язку із проведенням неодноразових перевірок виконання рішення суду органами державної виконавчої служби?». Вказану постанову скаржник отримав 31 жовтня 2025 року. Вважає її незаконною та такою, яка винесена державним виконавцем із перевищенням службових повноважень, оскільки державний виконавець має право залучати спеціалістів лише для участі у виконавчих діях з метою забезпечення виконання рішення суду. На думку скаржника, виконання рішення суду про побачення з дитиною полягає у створенні умов для реалізації права батька або матері на спілкування з дитиною, а не у встановленні психологічних наслідків або дослідженні морального стану дитини. Таким чином, виконавець перевищив свої повноваження, фактично, замовивши експертизу, яка може бути проведена лише на підставі ухвали суду.

Ухвалою від 04 листопада 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука прийняв скаргу до розгляду та призначив судове засідання.

Представник скаржника адвокат Ядрова Л. О. звернулася до суду з заявою, у якій просила розглядати скаргу без її та скаржника участі; скаргу підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Державний виконавець Савченко Д. В. звернувся до суду з письмовими поясненнями, у яких просив відмовити у задоволенні скарги. Зазначив, що зі змісту актів, складених державним виконавцем за результатами перевірки виконання рішення, а також з огляду відеозаписів вбачається, що боржник не чинить перешкод стягувачу у спілкуванні з донькою, однак дитина не завжди бажає спілкуватись з батьком, категорично відмовляється проводити з ним час без присутності матері. Постанова про залучення експерта, спеціаліста (психолога) від 14 жовтня 2025 року не прийнята до виконання, натомість наразі до виконання направлена постанова від 07 листопада 2025 року. Стягувач ОСОБА_1 вважає, що психолог повинен бути залучений для вчинення виконавчих дій, тобто бути присутнім при спілкуванні батька з дитиною, без надання відповідного висновку. Однак, без висновку психолога не можливо буде встановити причину відмови дитини від спілкування з батьком без присутності матері. Окрім того, державний виконавець вказує, що скаржник пропустив строк для оскарження постанови від 14 жовтня 2025 року, оскільки вона отримана ним 18 жовтня 2025 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

За правилами частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов таких висновків.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд установив, що 14 жовтня 2025 року державний виконавець Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савченко Д. В. виніс постанову про залучення експерта, спеціаліста (психолога) з метою проведення психологічного обстеження соціально-емоційної сфери дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За результатами обстеження державний виконавець просив підготувати висновок, у якому надати відповіді на питання: «Чи здійснюється боржницею (матір`ю дитини) на дитину психологічний вплив з метою уникнення виконання рішення суду в частині бажання/небажання дитини спілкуватися та проводити час з батьком, а також категорична відмова дитини проводити час із батьком без присутності матері (як того вимагає рішення суду)?»; «Чи наявний негативний вплив на психологічний чи емоційний стан дитини у зв`язку із проведенням неодноразових перевірок виконання рішення суду органами державної виконавчої служби?».

Вказану постанову скаржник отримав 31 жовтня 2025 року, що підтверджується трекінгом відправлень АТ «Укрпошта» з відміткою «вручено одержувачу»; трек-номер R66 відповідає трек-номеру, зазначеному на конверті, копія якого міститься в матеріалах справи.

Отже, строк на оскарження постанови державного виконавця скаржником не пропущений.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, розпоряджень, внесення подання, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 64-1 цього Закону виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Забезпечення виконання судового рішення є обов`язком держави, яка повинна забезпечувати ефективні системи виконання судових рішень, а також функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалено обов`язкове судове рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили (рішення Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року).

У справі «Вишняков проти України» (рішення від 24 липня 2018 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що відсутність механізмів добровільного виконання суттєво зменшила можливості співпраці з тим із батьків, хто чинить перешкоди. Хоча слід визнати, що перевага завжди надається добровільному виконанню. Суд зазначає, що незмінна позиція, якої часто дотримуються батьки у таких справах, може ускладнити таке добровільне виконання та зумовити у відповідних випадках необхідність застосування пропорційних примусових заходів. Однак жодні примусові заходи також не були застосовані. Державний виконавець мав право накладати штрафи та вносити подання про притягнення до кримінальної відповідальності у зв`язку з невиконанням рішення суду, але з невідомих причин не скористався цими повноваженнями. Однак жодні примусові заходи також не були застосовані. Державний виконавець мав право накладати штрафи та вносити подання про притягнення до кримінальної відповідальності у зв`язку з невиконанням рішення суду, але з невідомих причин не скористався цими повноваженнями.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути належним чином враховані, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з дитиною. Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай передбачають, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення у справі «А.В. проти Словенії» від 09 квітня 2019 року).

Частиною другою статті 14 Закону № 1404-VIII визначено, що для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

У пункті 7 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802), передбачено, зокрема, що за наявності обставин, що перешкоджають проведенню побачення стягувача з дитиною, державний виконавець відкладає проведення виконавчих дій в порядку, визначеному статтею 32 Закону. У разі якщо боржник не виконує рішення у зв`язку з відмовою дитини контактувати зі стягувачем, державний виконавець в установленому порядку залучає представників органів опіки та піклування, експерта або спеціаліста (психолога) для виявлення та/або підтвердження причин такої відмови.

Зі змісту Закону № 1404-VIII убачається, що державний виконавець наділений широким спектром повноважень щодо забезпечення примусового виконання рішень. Разом із тим, усі заходи щодо примусового виконання рішень мають здійснюватись у межах виконавчого провадження. Такий висновок відповідає, зокрема, змісту статті 18 цього Закону.

Водночас, постанова від 14 жовтня 2025 року у виконавчому провадженні № 77237379 про залучення експерта/спеціаліста (психолога), яка фактично є призначенням психологічного обстеження соціально-емоційної сфери дитини, не відповідає меті, закладеній у частині другій статті 14 Закону № 1404-VIII та пункті 7 розділу ІХ зазначеної вище Інструкції.

Так, у разі небажання дитини спілкуватись із батьком, державний виконавець має вживати достатні заходи щодо активної співпраці з представниками органу опіки та піклування, іншими спеціалістами, зокрема, залучати їх до роботи з дитиною та тим із батьків, з яким дитина проживає, з метою налагодження стосунків та усунення ознак відчуження одного з батьків.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 1309/9120/12.

Проведення ж експертизи та отримання відповідей на поставлені виконавцем запитання експерту само по собі без активних дій виконавця не призведуть до ефективного виконання рішення у цій справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога ОСОБА_1 про скасування оскаржуваної постанови від 14 жовтня 2025 року у ВП № 77237379 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 258-261, 354, 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Зобов`язати уповноважену посадову особу Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати постанову від 14 жовтня 2025 року у виконавчому провадженні № 77237379.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т. М. Ковальчук