Номер провадження: 22-ц/813/3661/25
Справа № 509/1599/24
Головуючий у першій інстанції Панасенко Є.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Комунсервіс» про захист прав споживачів, в якому просив:

- визнати протиправними дії ТОВ «Комунсервіс», що полягають у нездійсненні проведення належного перерахунку заборгованості за житлово-комунальними послугами за особистим рахунком № НОМЕР_1 ;

- зобов`язати ТОВ «Комунсервіс» надати інформацію про чинні ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання житлово-комунальних послуг за особистим рахунком № НОМЕР_1 та привести їх до відповідності;

- вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову зазначено, що 12 січня 2024 року ОСОБА_1 на особистий номер у месенджері Viber отримав попередження, яке було надруковане на бланку Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс» та не підписане, а на місті де має зазначатися посада та прізвище посадової особи, було надруковано Інспектор ТОВ «Комунсервіс», в якому було зазначено, що за особистим рахунком № НОМЕР_1 , який обліковується за ОСОБА_1 , станом на 12 січня 2024 року наявна заборгованість у сумі 61 392,71 грн. Також було повідомлено, що в разі не сплати заборгованості до 21 січня 2024 року ТОВ «Комунсервіс» буде вимушене припинити надання відповідної житлово-комунальної послуги з 22 січня 2024 року.

Одразу, після отримання відповідного попередження ОСОБА_1 у месенджері Viber адресату «Люстдорф Куммунсервис» запитав зробити розбивку про нараховані житлово-комунальної послуги, а саме окремо за воду, електроживлення та вивіз сміття. На запит ОСОБА_1 надати розгорнуту інформацію щодо заборгованості було запропоновано йому звернутися до бухгалтерії ТОВ «Комунсервіс».

19 січня 2024 року ОСОБА_1 направив на офіційну електрону адресу ТОВ «Комунсервіс» звернення-запит на отримання інформації з вимогою надати розрахунок з розбивкою по кожній житлово-комунальної послуги окремо (копія звернення додається).

07 лютого 2024 року на електрону адресу ОСОБА_1 від ТОВ «Комунсервіс» надійшов лист за №01-01/28 від 07.02.2024 року за підписом начальника відділу збуту ОСОБА_3 з розрахунками заборгованості з центрального водопостачання та центрального водовідведення за період з 01.01.2019 року по 12.01.2024 року, а також розрахунками заборгованості з електропостачання за період з 01.01.2019 року по 12.01.2024 року.

З наданих розрахунками заборгованості ОСОБА_1 стало відомо, що заборгованість за житлово-комунальні послуги за особистим рахунком № НОМЕР_1 зменшилась з 61 392,71 грн до 55 915,11 грн (6 047,68 + 39 867,43).

Не погоджуючись з розрахунками, а також з веденням бухгалтерського обліку який здійснюється на ТОВ «Комунсервіс», ОСОБА_1 зробив власний розрахунок та через адвоката 08.03.2024 року та 11.03.2024 року направив на офіційну електрону адресу ТОВ «Комунсервіс» заяву з вимогою взяти до уваги власноручно проведені розрахунки та надати скорегований розрахунок заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

14 березня 2024 року на електрону адресу адвоката була надана відповідь з розрахунками заборгованості за житлово-комунальні послуги за особистим рахунком № НОМЕР_1 , яка в черговий раз зменшилась до 41 437,69 грн (38 257,53 + 3 180,16), однак при проведеному розрахунку ТОВ «Комунсервіс» не були взяті до уваги зауваження ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 вважає такі дії зі сторони ТОВ «Комунсервіс» протиправними і безпідставними, оскільки ТОВ «Комунсервіс» на власний розсуд здійснює безпідставне нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги за особистим рахунком № НОМЕР_1 , а тому відповідні дії зі сторони відповідача є протиправними, оскільки вчинені всупереч діючого законодавства, з приводу чого ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс» про захист прав споживачів - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просять рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що проведений платіж з призначенням платежу, в якому зазначається місяць та рік, має зараховуватися за вказаний місяць та рік, але не за місяць та рік по бажанню ТОВ «Комунсервіс», оскільки зарахування таких платежів не за вказаний період, кардинально спотворює картину звірки, штучно створює заборгованість, оскільки тарифи, в різні періоди - різні. Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на доводи ОСОБА_1 та його вимоги щодо належного оформлення звірки проведених платежі зі сторони позивача та їх оформлення відповідачем, формально послався на сталу сформовану організацію бухгалтерського обліку на підприємстві. Такий односторонній підхід суду першої інстанції до розгляду справи, призвело до не об`єктивного дослідження обставин по справі, та як наслідок, неповне з`ясування судом першої інстанції обстав, що мають значення для справи, а висновки суду спростовуються наявними у справі доказами.

Разом з тим, скаржник зазначає, що порядок ведення бухгалтерського обліку, який здійснюється на ТОВ «Комунсервіс», в розумінні діючого законодавства, не можна вважати належним та таким, який формує повну та правдиву інформацію про результати діяльності підприємства. Однак, суд першої інстанції дослідивши матеріали справи, обрав доводи лише однієї сторони та проігнорував доводи протилежної сторони, не встановив справжню правову природу виникнення спору між сторонами, взяв до уваги практику формування звідності відповідачем, при цьому повністю проігнорував наявні докази по справі щодо проведених платежів зі сторони позивача та їх фактичного зарахування відповідачем.

13.03.2025 року через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Комунсервіс» на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 11.11.2025 року на 14:30 год. позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мурадян І.О. не з`явилися, ініціативи взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не виявили.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Мурадян І.О. за день до судового засідання, а саме 10.11.2025 року надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, на підтвердження чого надано копію судової повістки про виклик.

Апеляційний суд акцентує увагу, що інтереси позивача на стадії апеляційного перегляду справи також представляють адвокат Гришко С.О. на підставі ордеру серії ВН № 1342128 від 07 травня 2024 року згідно договору № 06/03/24-1 від 06 березня 2024 року, та адвокат Піняєва Л.Л. на підставі ордеру серії АА № 1195975 від 25.08.2025 року згідно договору № 1 від 25.08.2025 року, яка 12.09.2025 року ознайомлювалася з матеріалами справи. В матеріалах справі відсутні докази на підтвердження припинення повноважень зазначених адвокатів представляти інтереси ОСОБА_1 в Одеському апеляційному суді.

Присутня у судовому засіданні представник ТОВ «Комунсервіс» адвокат Шаркова Н.Р. не заперечувала проти розгляду справи за фактичною явкою сторін.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що справа в суді апеляційної інстанції відкладалася двічі та скаржник навів всі необхідні доводи незгоди з оскаржуваним рішенням суду в апеляційній скарзі і нових письмових пояснень не подавав.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки явка учасників справи до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, поважність причин неучасті у судовому засіданні 11.11.2025 року учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, судом апеляційної інстанції не встановлено, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності учасників (відповідачів), які відсутні у судовому засіданні при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі у судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

Також слід звернути увагу, що справа розглядається в судах з березня 2024 року, а в апеляційному суді з грудня 2024 року, що перевищує розумний строк розгляду справи відповідно до статей 210 та 371 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс» про захист прав споживачів суд першої інстанції виходив з того, що:

- посилання позивача на відсутність у ТОВ «Комунсервіс» законних підстав для здійснення нарахувань за указаними тарифами в повній мірі спростовуються матеріалами справи, а тому не приймаються судом до уваги;

- незгода позивача з порядком ведення у ТОВ «Комунсервіс» бухгалтерського обліку також не приймається судом до уваги, оскільки згідно зі ст. 8 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07. 1999 року № 996-XIV питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів, а тому не потребують погодження з іншими особами;

- порядок надання ТОВ «Комунсервіс»житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення встановлений Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690, публічним договором про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, розміщеним у відкритому доступі в мережі Інтернет на корпоративному сайті відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Комунсервіс»є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на території Таїровської селищної ради Об`єднаної територіальної громади, в тому числі на території села Лиманка, що підтверджується виданою Одеською обласною державною адміністрацією ліцензією від 26.06.2020 року №423/од-2020.

З 26.06.2013 року ОСОБА_1 є індивідуальним споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що надаються ТОВ «Комунсервіс»за адресою: АДРЕСА_1 , о/р НОМЕР_1 на підставі укладеного між ним та відповідачем Договору №192в/л про надання послуг з водопостачання та водовідведення. На цей час послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення надаються ТОВ «Комунсервіс» на підставі договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, розміщеного на сайті ТОВ «Комунсервіс».

Указаний договір є публічним договором приєднання та укладений сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до договору), сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг.

Згідно з п. 5.5. Договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення споживач здійснює оплату за спожиті ним послуги щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиті послуги.

Згідно з попередженням від 12.01.2024 року, наданого ТОВ "Комунсервіс" ОСОБА_1 , станом на 12.01.2024 року загальна заборгованість за житлово-комунальні послуги складає 61 392,71 грн.

Згідно з відповіддю ТОВ "Комунсервіс"від 14.03.2024 року Вх. № 01-01/60 на заяву ОСОБА_1 повідомлено, що станом на 11.03.2024 року заборгованість за послуги з електропостачання складає 3180,16 грн, а заборгованість за послуги з обслуговування та утримання технологічних електричних мереж складає 3472,42 грн.

Нарахування за спожиті ОСОБА_1 послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у період з січня 2019 року по травень 2019 року здійснювались ТОВ «Комунсервіс» за тарифом 25,33 грн за 1 куб. м., затвердженим рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 17.07.2018 року №180, у період з травня 2019 року по вересень 2022 року за тарифом 27,48 грн за 1 куб. м., затвердженим рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 26.04.2019 року №93.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року у справі №420/3134/19 про визнання протиправним та нечинним рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 26.04.2019 року №93, на яке посилається позивач, як на обґрунтування своїх вимог щодо перерахунку заборгованості за спожиті ним житлово-комунальні послуги, скасовано постановою Верховного Суду від 19.06.2020 року, а в подальшому постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023 року провадження у справі закрито.

З урахуванням викладеного, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року у справі №420/3134/19 втратило законну силу з моменту його прийняття, а рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 26.04.2019 року № 93 залишалося чинним протягом всього часу його дії з 10.05.2019 року по 30.09.2022 року.

Постановою Верховного суду від 08.02.2022 року у справі №1540/3828/18 рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 180 від 17.07.2018 року «Про встановлення тарифу на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надаються ТОВ «Комунсервіс» визнано протиправним та нечинним, що означає втрату ним чинності з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Колегія суддів виходить з такого.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування належать:

1) затвердження та виконання місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та виконанні відповідних державних і регіональних програм;

2) встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону;

3) затвердження норм споживання комунальних послуг;

4) інформування населення відповідно до законодавства про стан виконання місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також про відповідність якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам;

5) здійснення моніторингу стану виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства;

6) встановлення одиниці виміру обсягу наданих послуг з управління побутовими відходами;

7) прийняття рішення про початок та закінчення опалювального періоду з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами та іншими нормативними документами;

8) передача відомостей до електронного реєстру багатоквартирних будинків;

9) зберігання та забезпечення доступу до технічної та іншої передбаченої законодавством документації на багатоквартирні будинки та їх прибудинкові території, зокрема документів за обов`язковим переліком, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері житлово-комунального господарства, документів, на підставі яких багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічних паспортів будинків, планів інженерних мереж, документів, що засвідчують право власності чи користування земельними ділянками, документації щодо проведення робіт з капітального ремонту в багатоквартирних будинках;

10) зберігання примірників рішень (протоколів) загальних зборів співвласників багатоквартирних будинків та розміщення на своїх офіційних веб-сайтах інформації про рішення, прийняті такими зборами.

Статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

За вимогами статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Склад учасників договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг визначений статтею ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Згідно ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов`язки виконавця. Згідно частини 2 виконавець комунальної послуги зобов`язаний: без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством; розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів, у визначених законом випадках - управителів, і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг; інформувати споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до законодавства (п. 3, 5, 11).

Статтею 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до п. п. 2 п. "а" ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (у тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги.

Ураховуючи, що ліцензування господарської діяльності ТОВ «Комунсервіс» з централізованого водопостачання та водовідведення здійснюється не Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а Одеською обласною державною адміністрацією, тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються ТОВ «Комунсервіс», згідно зі ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлюються виконавчим комітетом Таїровської селищної ради.

Так, нарахування за спожиті ОСОБА_1 послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у період з 01.01.2019 року по 09.05.2019 року здійснювались ТОВ «Комунсервіс» на підставі рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради №180 від 17.07.2018 року тариф на централізоване водопостачання складав 14,02 грн, на водовідведення 11,31 грн, всього 25,33 грн за 1 куб.м.

Постановою Верховного суду від 08.02.2022 року у справі №1540/3828/18 рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 180 від 17.07.2018 року «Про встановлення тарифу на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надаються ТОВ «Комунсервіс» визнано протиправним та нечинним, що означає втрату ним чинності з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, у період з 01.01.2019 року по 09.05.2019 року оплата за спожиті ОСОБА_1 послуги з централізованого водопостачання та водовідведення законно здійснювалися виходячи з тарифів, встановлених рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради №180 від 17.07.2018 року.

У період з 10.05.2019 року по 30.09.2022 року на підставі рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради №93 від 26.04.2019 року тариф на централізоване водопостачання складав 14,91 грн, на водовідведення 12,57 грн, всього 27,48 грн за 1 куб.м.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року у справі №420/3134/19 визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради №93 від 26.04.2019 року №93 «Про встановлення тарифу на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надаються ТОВ «Комунсервіс» (тариф 27,48 грн за 1 куб.м.).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 року у справі №430/3134/19 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року залишено без змін.

Проте, постановою Верховного суду від 19.06.2020 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 року у справі №430/3134/19 скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 року у справі №420/3134/19 у задоволенні позову відмовлено повністю, а постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023 року рішення суду першої інстанції від 03.10.2022 року у справі №420/3134/19 скасовано, провадження у справі закрито.

З урахуванням викладеного, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року у справі №420/3134/19 втратило законну силу з моменту його прийняття, а рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 26.04.2019 року №93 залишалося чинним протягом всього часу його дії з 10.05.2019 року по 30.09.2022 року.

Тому у вказаний період оплата за спожиті ОСОБА_1 послуги з централізованого водопостачання та водовідведення законно здійснювалися виходячи з тарифів, встановлених рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради №93 від 26.04.2019 року.

З розрахунків заборгованості, долучених до позовної заяви вбачається, що тариф за послуги з водопостачання та водовідведення за січень-травень 2019 року становить 25,33 грн, з червня 2019 року по вересень 2022 року 27,48 грн, що узгоджується із затвердженими тарифами рішеннями виконавчого комітету Таїровської селищної ради №180 від 17.07.2018 року та №93 від 26.04.2019 року.

Частинами 4, 5 ст. 10 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих комунальних послуг, їхню вартість, а також галузева звітність. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну цін/тарифів на комунальні послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.06.2018 року № 130 затверджено (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 753/32205) Порядок інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності, який згідно пункту 1 розділу визначає механізм інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) з обґрунтуванням такої необхідності виконавцями комунальних послуг, тарифи для яких встановлюються органами місцевого самоврядування (далі - орган, уповноважений встановлювати тарифи).

Відповідно до п. 1-3 розділу II Порядку № 130 виконавці комунальних послуг здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) комунальних послуг і подають їх для встановлення тарифів органам, уповноваженим встановлювати тарифи.

Пунктами 5, 6, 7 розділу II Порядку № 130 визначено, що інформація, зазначена у пунктах 3, 4 цього розділу, доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті виконавця комунальних послуг (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги.

Як правильно встановлено судом першої інстанції інформація про чинні тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, а також про структуру цих тарифів розміщена у відкритому доступі в мережі Інтернет на корпоративному сайті ТОВ «Комунсервіс», що відповідає вимогам Закону України від 10 грудня 2015 року № 887-VIII «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення».

Інформація щодо тарифів на електропостачання розміщена у відкритому доступі на сайті виконавця цих послуг ТОВ «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ».

Інформація щодо загальної вартості місячних платежів за спожиті позивачем житлово-комунальні послуги неодноразово надавалася ОСОБА_1 у розрахунках заборгованості на запити останнього, які сам позивач долучив до позову.

Порядок надання товариством житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення встановлений Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690, публічним договором про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, розміщеним у відкритому доступі в мережі Інтернет на корпоративному сайті відповідача.

Посилання скаржника на те, що ТОВ «Комунсервіс» на власний розсуд здійснює безпідставне нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги, так як загальна сума заборгованості у рахунках наданих товариством на запити ОСОБА_1 постійно змінюється не заслуговують на увагу, з огляд на наступне.

Так, з розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення станом на 12.01.2024 року заборгованість склала 39 867,43 грн, а з розрахунку станом на 11.03.2024 року сума заборгованості склала 38 257,53 грн, оскільки позивачем за січень-лютий 2024 року було сплачено суму у розмірі 3024,70 грн та нараховано заборгованість - 1414,80 грн.

Із розрахунку заборгованості за послуги з електропостачання станом на 12.01.2024 року заборгованість склала 16 047,68 грн, а з розрахунку станом на 11.03.2024 року сума заборгованості склала 3180,16 грн, оскільки позивачем за січень-березень 2024 року було сплачено суму у розмірі 16 436,80 грн та нараховано заборгованість 3569,28 грн.

Таким чином, надані відповідачем рахунки за житлово-комунальні послуги на запити позивача складені за різні періоди з урахуванням сплачених ОСОБА_1 коштів у рахунок погашення заборгованості, а тому загальна сума заборгованості за вказаними рахунками не може бути однаковою.

Незгода позивача з порядком ведення у ТОВ «Комунсервіс» бухгалтерського обліку також не приймається судом до уваги, з огляду на таке.

Згідно положень ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" від 16 липня 1999 року бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку розрахунків за житлово-комунальні послуги на кожен об`єкт обліку (квартиру) підприємство відкриває один особовий рахунок.

Особовий рахунок відкритий на конкретного споживача у підприємства-виконавця житлово-комунальних послуг є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства-виконавця і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто підприємства-виконавця.

Натомість скаржником не надано до суду жодного доказу, у відповідності до вимог статей 77-81 України, що бухгалтерський облік, який ведеться у ТОВ «Комунсервіс», та фінансова звітність, яка ним складається, є неправдивими, неповними та такими, що містять упереджену інформацію про результати діяльності відповідача.

При цьому, колегія суддів враховує, що нормами ЦПК України передбачено право сторони надати суду висновок експерта. Частиною 3 статті 102 ЦПК України встановлює, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Тобто, судова експертиза може проводитися до звернення особи до суду з відповідним позовом, однак, вона повинна стосуватися безпосередньо обставин, явищ, речей тощо, які безпосередньо стануть предметом судового дослідження. Закон, передбачивши право сторони надавати висновки експертів, тим самим передбачив і обов`язок суду їх розглянути в сукупності з іншими доказами.

Таким чином, у разу незгоди з порядком ведення у ТОВ «Комунсервіс» бухгалтерського обліку позивач мав передбачене законом право звернутися до експерта для надання висновку зі спірного питання та подати складений експертом висновок до суду, який міг бути розглянутий судом разом із іншими доказами.

Також не був позивач позбавлений права подати обґрунтоване клопотання до суду про призначення відповідної експертизи судом, однак, вказаним правом скаржник не скористався.

При цьому, постановою Одеського апеляційного суду від 24.07.2025 року в справі № 509/2137/24 рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 березня 2025 року в частині стягнення заборгованості та судового збору змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс» (, місцезнаходження: 65037, Одеська область, Одеський район, ж/м «Совіньйон», с. Лиманка, Одеський бульвар, 3) заборгованість за спожиті послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення період з 01.01.2019 по 31.03.2024 в сумі 39043 (тридцять дев`ять тисяч сорок три) грн 53 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс» (, місцезнаходження: 65037, Одеська область, Одеський район, ж/м «Совіньйон», с. Лиманка, Одеський бульвар, 3) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, правомірність нарахування відповідачем плати позивачу за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2019 року по 31.03.2024 року перевірялася судом у цивільній справі № 509/2137/24, в якій суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ТОВ «Комунсервіс» та стягнення з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 39 043,53 грн.

Разом з тим, як повідомив представник ТОВ «Комунсервіс» у судовому засіданні суду апеляційної інстанції Павловським О.В. постанову Одеського апеляційного суду від 24.07.2025 року в справі № 509/2137/24 не оскаржено та більш того, добровільно сплачено вказану вище заборгованість.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року у справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку із недоведеністю порушеного права позивача, що спричинено протиправними діями ТОВ «Комунсервіс», що полягають у нездійсненні проведення належного перерахунку заборгованості за житлово-комунальними послугами за особистим рахунком № НОМЕР_1 .

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права щодо суті спору, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення діючого законодавства, незгоди з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказів та застосування вимог Закону.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Також, Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 02.12.2025 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.В. Вадовська

Є.С. Сєвєрова