ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м.Суми

Справа №577/4539/24

Номер провадження 22-ц/816/1084/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2024 року у складі судді Кравченка В.О., постановлену у м. Конотоп Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та стягнення штрафних санкцій і неустойки,

у с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: виселити відповідача із житлового приміщення кімнати АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на його користь штрафні санкції в розмірі 32 000 грн 00 коп., та 58 000 гн 00 коп. неустойки за період з 17 липня 2024 року до 15 серпня 2024 року, а разом 90 000 грн 00 коп.; всі судові витрати покласти на відповідача.

Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Виселено ОСОБА_2 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 46 000 грн штрафу та неустойки та 915 грн 13 коп. судових витрат.

05 грудня 2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Тукман Є.Г. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив вирішити питання розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2024 року залишено без розгляду заяву адвоката Тукмана Є.П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі №577/4539/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та стягнення штрафних санкцій і неустойки.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, а також докази понесення цих витрат були подані в межах визначених ч. 8 ст. 141 ЦПК України строків, а тому відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не обґрунтовано поважності причин не подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат до закінчення розгляду справи, в зв`язку з чим, вважав, що заяву представника позивача слід залишити без розгляду.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, так як вони не відповідають вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, позивачем було зазначено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, що складається із суми судового збору та 15000 грн 00 коп. втрат на професійну правничу допомогу. Вказав, що докази понесення судових витрат будуть подані у межах строків, визначених ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Просив всі судові витрати покласти на відповідача.

Справа судом розглянута 02 грудня 2024 року ухваленням заочного рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

05 грудня 2024 року, через відділення поштового зв`язку, представником позивача адвокатом Тукманом Є.Г. було надіслано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив вирішити питання розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, до якої долучено копії договору про надання правничої допомоги та акту приймання-передавання наданих послуг від 05 грудня 2024 року.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті всі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі процесуальні, питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувалися докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Згідно зі статтею 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/129 Верховний Суд виснував, що «однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат».

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, від 18 січня 2024 року у справі № 901/459/21 та у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 наведено наступна правова позиція : «розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду».

Тобто, з вказаних норм слідує, що підставою для залишення без розгляду заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, є неподання доказів понесення цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, на що не звернув увагу суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу.

Встановлено, що докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу були подані його представником через відділення поштового зв`язку 05 грудня 2024 року, тобто в межах строків, визначених ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки і правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21, на яку посилався в оскражуваній ухвалі, в якій йдеться про те, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Тобто, враховуючи те, що докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу були понесені у межах визначених. 8 ст. 141 ЦПК України строків, тому відсутні правові підстави для залишення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду заяви представника ОСОБА_1 адвоката Тукмана Євгена Григоровича про ухвалення додаткового рішення до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов