ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання - Шаповалової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Алістратова Олена Іванівна, на додаткове рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 06 серпня 2025 року у складі судді Антонюка О.А. по цивільній справі № 201/13061/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Соборного районного суду м. Дніпра знаходилася вищевказана цивільна справа.

Рішенням Соборного районного суду м. Дніпра від 16 липня 2025 року ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 , третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини і витрат відмовлено (а.с.197-205 Том ІІ).

Судове рішення від 16 липня 2025 року сторонами не оскаржувалось в апеляційному порядку.

22 липня 2025 року ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Дику Т.В. подав в порядку ст. 141, 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи це тим, що, залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення, суд не вирішив питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, яку отримав відповідач ОСОБА_2 в процесі розгляду справи, у розмірі очікуваних витрат у 36 000 грн, про що ним заявлялось разом із відзивом на позовну заяву та збільшення позовних вимог. У заяві про додаткове рішення заявник зазначив, що матеріали справи містять наявні докази про понесення ним витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 25 000 грн, просив стягнути їх з позивача на свою користь.

Додатковим рішенням Соборного районного суду м. Дніпра від 06 серпня 2025 року задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_2. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини і витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 грн (а.с.221-223 Том ІІ).

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, у вересні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника Алістратову О.І. подала в системі "Електронний суд" апеляційну скаргу (а.с.1-5 Том ІІІ), в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги відповідача частково у розмірі 2500 грн, мотивуючи необґрунтованістю розміру та недоведеністю необхідності такої правничої допомоги, розмір якої ставить її, як позивача у справі, якому відмовлено у задоволенні позовних вимог, у скрутне матеріальне положення. Разом з цим наголосила, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд судом заяви відповідача та, як наслідок, про розгляд цієї заяви по суті, що позбавило її можливості заявити про зменшення таких витрат відповідача.

30 вересня 2025 року через систему "Електронний суд" ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, через свого представника - адвоката Дику Т.В. подав відзив на апеляційну скаргу (а.с.22-28 Том ІІІ), в якому зазначив, що доводи скаржника про те, що суд розглянув заяву без належного повідомлення позивача, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не відповідають ані дійсним обставинам, ані нормам процесуального законодавства. Вважав, що ухвалення додаткового рішення про судові витрати не потребує повідомлення учасників справи, у відповідності вимог ст. 270 ЦПК України, а виклик сторін в судове засідання з розгляду цього питання є правом суду, а не обов`язком. Разом з цим зазначив, що сума у розмірі 25 000 грн сплачена ним адвокату, є економічно обґрунтованою та співмірною з обсягом, який фактично наданий йому адвокатом. Незгода скаржника з розміром витрат базується виключно на її суб`єктивній оцінці поняття "розумності розміру витрат на правову допомогу". Доводи скаржника, якій, як позивачу у справі, відмовлено у задоволенні позову про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, про надмірний фінансовий тягар таким розміром витрат відповідача, є безпідставними, адже саме сторона відповідача довела про відсутність у неї права вимагати від відповідача такої грошової компенсації, враховуючи і те, що позивач отримала за рік аліментів від відповідача понад 700 000 грн на утримання сина.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 правнича допомога надавалася адвокатом Дикою Т.В., якою у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу, а саме: до відзиву на позовну заяву були додані докази, які підтверджують понесення відповідачем витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи на загальну суму 14000 грн, у вигляді копії договору про надання правової допомоги № 51/24-п від 11 листопада 2024 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 492 від 26 червня 2006 року, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1509474 від 19 листопада 2024 року, детального опису наданих адвокатом Дикою Т.В. послуг від 20 листопада 2024 року, акту прийому-передачі послуг № 01 від 20 листопада 2024 року, рахунку № 58 від 20 листопада 2024 року та квитанції №303149840 від 20 листопада 2024 року про оплату правової допомоги у сумі 14000 грн.

З клопотанням про долучення доказів, які підтверджували понесення відповідачем витрат на правову допомогу додатково у сумі 5000 грн, було додано копія детального опису наданих адвокатом Дикою Т.В. послуг від 22 січня 2025 року; копія акту прийому-передачі послуг № 02 від 13 січня 2025 року; копія рахунку № 04 від 14 січня 2025 року; копія платіжної інструкції @2PL605199 від 16 січня 2025 року про оплату правової допомоги у сумі 5000 грн.

Також з клопотанням про долучення доказів, які підтверджували понесення відповідачем витрат на правову допомогу додатково у сумі 6000 грн, надано копія детального опису наданих адвокатом Дикою Т.В. послуг (станом на 10 березня 2025 року) від 10 березня 2025 року; копія акту прийому-передачі послуг № 03 від 10 березня 2025 року; копія рахунку № 17 від 10 березня 2025 року; копію платіжної інструкції 2.107407497.1 від 18 березня 2025 року про оплату правової допомоги у сумі 6000 грн.

Колегія суддів відзначає, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, у випадках якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Так, судом першої інстанції зазначено, що право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно п.п.1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів відзначає, що враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від28 вересня 2023 року у справі 686/31892/19, розмір відшкодування витрат на правничу допомогу визначається у відповідності до фактично наданих адвокатом робіт.

Так, Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Як встановлено колегією суддів з наданого детального опису наданих адвокатом Дикою Т.В. ОСОБА_2 послуг (а.с.185,186 Том І), на надання адвокатом послуги з вивчення судової практики, збирання доказів, підготовка та подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у цивільній справі №201/13061/24, що розглядається Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, витрачено 14 людино-годин роботи з вартістю однієї години у 1000 грн, що загалом склало вартість такої послуги у 14 000 грн.

Колегія суддів враховує характер спірних правовідносин, що не є складним, наявність широкого спектру судової практики з вирішення Верховним Судом таких спорів, що не потребує значного часу на підготовку, зокрема, відзиву на позов, а тому вважає, що зазначена заявником вартість таких послуг є значно завищеною та необґрунтованою достатніми доказами її такого розміру та часу вивчення і збору документів. З цього колегія суддів вважає, що такий заявлений розмір послуг адвоката у 14 000 грн є неспівмірним з наданими послугами, що не відповідає складності як предмету позову, так і письмовим документам, наданим до відзиву на позов, що не потребувало додаткового витрачення часу на їх збирання.

З огляд на вищенаведене колегія суддів доходить висновку, що за такі надані адвокатом Дикою Т.В. послуги з правової допомоги у даній справі, враховуючи відсутність фіксованого гонорару адвоката у договорі між відповідачем та адвокатом Дикою Т.В., належним, достатнім та співмірним із предметом спору буде визначення вартості таких робіт адвоката у розмірі 5 000 грн, що і належить стягнути з позивача на користь відповідача.

Разом з цим, колегією суддів з наданого у січні 2025 року детального опису наданих адвокатом ОСОБА_2 послуг станом на 13 січня 2025 року(а.с.37,38 Том ІІ) встановлено, що адвокатом проведено роботи з підготовки та подання заяв про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про зупинення провадження у справі, на що адвокатом потрачено 5 годин з вартістю за кожну послугу у розмірі 1000 грн, а всього вартість таких послуг вартувала 5000 грн.

Колегія суддів також вважає вартість таких послуг та витрата зазначеного часу на роботу неспівмірною та необґрунтованою, враховуючи, що підготовка та подання як заяв про розгляд справи в режимі відеоконференції та відкладення розгляду справи зовсім не потребують ані вивчення матеріалів, ані судової практики, а є суто технічними документами, враховуючи їх подання суду в системі "Електронний суд", що свідчить про те, що навіть на дорогу до суду адвокатом часу не витрачалось.

Клопотання про зупинення провадження судом першої інстанції ухвалою від 07 травня 2025 року залишено без задоволення (а.с.127 Том ІІ), тому колегія суддів також доходить висновку про відсутність необхідності подання такого клопотання, враховуючи, що сторона відповідача ухвалу суду про відмову у задоволенні зупинення провадження не оскаржувала в апеляційному порядку.

З огляду на те, що станом на 13 січня 2025 року стороною відповідача не обґрунтовано заявленого розміру послуг адвоката з надання зазначених вище робіт по правовій допомозі у справі, тому колегія суддів доходить висновку, що за цими наданими відповідачем письмовими доказами належить задовольнити розмір витрат у 3 000 грн.

Крім цього колегією суддів з детального опису наданих послуг адвокатом ОСОБА_2 послуг станом на 10 березня 2025 року, встановлено, що адвокатом відповідача проведено роботи з підготовки та подання відзиву на заяву про збільшення розміру позовних вимог та підготовку та подання заяви від 06 березня 2025 року про розгляд справи в режимі відеоконференції (а.с.104 Том ІІ), на загальну суму 6000 грн, виходячи з 6 годин витраченого часу на підготовку документів, де одна година вартує 1000 грн.

Колегія суддів також вважає такі витрати необґрунтованими та неспівмірними з предметом спору, враховуючи, що при збільшенні позовних вимог такий предмет спору не змінився та у додатковому пошуку судової практики, яка є усталеною, потреби не було. Крім цього, відзив на збільшення позовних вимог є майже тотожним з відзивом на позов, що не підтверджує витрачення 6 годин адвокатом на виготовлення цього відзиву.

За таких обставин, колегія суддів доходить до висновку, що вартість таких послуг слід визначити у 3000 грн.

Отже, загальний розмір витрат відповідача на послуги адвоката з надання правової допомоги у 10 000 грн є співмірним і обґрунтованим та узгоджується з матеріалами справи.

Враховуючи надані послуги адвоката за повне ведення справи №201/13061/24 зі складанням необхідних письмових документів, що передбачено умовами договору, укладеного між сторонами, а також враховуючи результат розгляду справи з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , що передбачає розподіл судових витрат у справі всіх учасників справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повне задоволення заяви відповідача ОСОБА_2 , як про це наголошує позивач, з чим погоджується і колегія суддів.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

У постанові від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.».

При цьому колегія суддів погоджується і з наведеними аргументами скаржника щодо зменшення такого розміру, однак не погоджується з наведеним нею розміром такого зменшення, вважаючи достатнім та обґрунтованим такою необхідністю витрат сторони відповідача у загальному розмірі 10 000 грн, що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді.

Колегія суддів, приймаючи доводи скарги щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу стягнутих з неї судом першої інстанції додатковим рішення на користь ОСОБА_2 у розмірі 25 000 грн бере до уваги, оскільки стороною відповідача не наведено будь-яких переконливих обставин та не надано інших, ніж встановлені колегією суддів, доказів щодо розумності та реальності витрат на правову допомогу у більшому розмірі.

Разом з цим колегія суддів відзначає, що судом першої інстанції заява про ухвалення додаткового рішення розглянута в порядку загального позовного провадження, що передбачає обов`язковий виклик учасників справи в засідання у передбачений ст.128 ЦПК України спосіб.

Вимогами ч.4 ст. 270 ЦПК України передбачено, щоу разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Разом з цим належить звернути увагу на вимоги ч.2 ст. 128 ЦПК України, де зазначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Враховуючи встановлений судом першої інстанції попередній порядок розгляду справи за правилами загального позовного провадження, що відбувається за обов`язковою участю сторін та їх належним повідомленням про такий розгляд, хоча їх неявка при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення у такому провадженні не перешкоджає розгляду заяви, суд першої інстанції допустив процесуальне порушення, яке виразилось у неповідомленні учасників справи про розгляд такої заяви, оскільки матеріали справи не містять жодного повідомлення, повістки, оголошення, тобто передбаченого ст. 128 ЦПК України способу повідомлення та виклику учасників справи в судове засідання, щоб надавало можливість сторонам за бажанням прийняти участь при розгляді заяви сторони відповідача про ухвалення додаткового рішення, що і позбавило позивача на подання заперечень чи заяви про зменшення таких витрат, як то передбачено порядком загального позовного провадження.

Так, матеріали справи містять лише паперову загальну судову повістку-повідомлення для сторін (а.с.219 Том ІІ), однак жодного письмового доказу того, що позивач була обізнана про такий розгляд заяви відповідача про ухвалення додатково рішення, враховуючи, що 22 липня 2025 року стороною відповідача була подана ця заява, а 06 серпня 2025 року ухвалено додаткове рішення у справі, що суперечить встановлено порядку розгляду справи за правилами загального позовного провадження, що є процесуальним порушенням у розгляді судом першої інстанції та тягне за собою застосування колегією суддів вимог ст. 376 ЦПК України та безумовне скасування додаткового рішення у справі.

Разом з цим належить розглянути вимогу відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, які він поніс в апеляційній інстанції.

Так, сторона відповідача надала детальний опис наданих адвокатом ОСОБА_2 послуг в апеляційній інстанції станом на 26 вересня 2025 ркоу (а.с.30 Том ІІІ), акт №5 прийому-передачі від 26 вересня 2025 року (а.с.31 Том ІІІ), рахунок №37 від 26 вересня 2025 року на загальну суму витрат у 8000 грн, зазначаючи про витрату адвокатом часу у 8 годин на роботу з підготовки, складання відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення та відправку, а також заяви про апеляційний розгляд за відсутності відповідача.

Колегія суддів також доходить висновку, що як витрата часу відносно наданих послуг з наведених вище робіт адвокатом не є співмірним та обґрунтованим, а розмір таких витрат у 4500 грн є доведеним та таким, що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, понесених ним як в суді першої інстанції у розмірі 10 000 грн, так і в Дніпровському апеляційному суді на суму 4500 грн, що на переконання колегії суддів буде співмірним, пропорційним та розумним в цілях покладення його на позивача, враховуючи залишення без задоволення позовних вимог позивача, в розумінні ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Алістратова Олена Іванівна - задовольнити частково.

Додаткове рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 06 серпня 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати на правову допомогу в суді першої інстанції у розмірі 10 000 грн.

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 4 500 грн.

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені "26" листопада 2025 року.

Повний текст постанови складено "02" грудня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна