Провадження № 22-ц/801/2508/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Сичука М.М.,

у справі №127/21660/24

за позовом ОСОБА_5 (позивач)

до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (відповідачі)

за участю Вінницької міської ради (третя особа)

про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2024 року ОСОБА_5 звернулася в міський суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи Вінницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою, в обґрунтування якого посилалась на те, що відповідно до свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 06.05.2001 № 1237, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 651 від 26.04.2001, вона є власником 71/100 частки будинковолодіння, розташованого за вказаною адресою.

Після реєстрації шлюбу 21.08.2017 вона змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.05.2024, право власності на 71/100 частки будинковолодіння зареєстровано за нею, а іншими співвласниками будинку є: ОСОБА_1 7/100 частки; ОСОБА_3 2/25 частки.

Крім того, відповідно до інвентаризаційної справи та технічного паспорту від 08.05.2015 співвласниками будинку також є: ОСОБА_2 9/100 частки; ОСОБА_4 1/20 частки.

При цьому земельна ділянка під вказаним будинковолодінням не приватизована, порядок користування нею не визначений.

Відповідно до листа виконавчого комітету Вінницької міської ради від 04.04.2023, рішенням виконкому від 06.12.1955 № 33/1143 за будинковолодінням АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 закріплена земельна ділянка площею 910 кв. м.

Врегулювати питання порядку користування земельною ділянкою та спільного вирішення питання приватизації з іншими співвласниками неможливо, оскільки інші співвласники не виявляють бажання реалізувати право на приватизацію часток земельної ділянки.

З огляду на наведене, просила встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0910 га між співвласниками будинковолодіння відповідно до їх часток у ньому.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року позов задоволено. Ухвалено встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 910,0 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , між співвласниками домоволодіння ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , згідно варіанту № 2 встановлення порядку користування земельною ділянкою (додаток 4) висновку судової земельно-технічної експертизи № 788 від 20.03.2025 року, проведеної ТОВ «Подільський центр судових експертиз», згідно з яким:

ОСОБА_5 користується земельною ділянкою площею 328,0 кв. м, позначеною на плані жовтим кольором;

ОСОБА_2 користується земельною ділянкою площею 123,0 кв. м, позначеною на плані блакитним кольором;

ОСОБА_3 користується земельною ділянкою площею 111,0 кв. м, позначеною на плані зеленим кольором;

ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 114,0 кв. м, позначеною на плані фіолетовим кольором;

ОСОБА_4 користується земельною ділянкою, площею 90,0 кв. м, позначеною на плані коричневим кольором;

земельна ділянка площею 22,6 кв. м, позначена на плані сірим кольором, залишається в спільному користуванні ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Варіант 2 (додаток 4) встановлення порядку користування земельною ділянкою, площею 910,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , висновку експерта № 788 від 20.03.2025 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, виготовленого ТОВ «Подільський центр судових експертиз», є невід`ємною частиною цього рішення суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із судовим рішенням, представник відповідачів адвокат Воронцова О.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість судового рішення, неправильне встановлення судом усіх обставин, що мають значення для справи, постановлення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його і ухвалити нове рішення, яким встановити порядок користування земельною ділянкою між сторонами у справі відповідно до варіанту №3 судової земельно-технічної експертизи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що співвласники мають право на користування земельною ділянкою, закріпленою за будиноковолодінням АДРЕСА_3 , пропорційно їх попереднім, тобто станом на 19.04.2001 р., часткам у праві власності на це будинковолодіння.

Звертає увагу, що зміна розміру часток відбулась внаслідок добудов, проведених позивачем.

Так, відповідно до ст. 91 ЗК України в редакції 1970 року, особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок.

Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою.

Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов`язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок.

При цьому, відповідно до ч. 2, 4 ст. 120 ЗК України в редакції, що діяла на час перерахування часток співвласників (19.04.2001) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

На думку апелянтів, після того як виокремились первинні частки співвласників цього будинковолодіння, і до них перейшло право користування частинами земельної ділянки, на якій розміщені частки кожного співвласника жилого будинку, господарських будівель та спору, та частинами земельної ділянки, які необхідні для їх обслуговування відповідно до розміру часток в спільній власності на будинок, зміна (перерахунок) розміру часток не впливає на зміну порядку користування земельною ділянкою.

Вказує, що суд не взяв до уваги варіант № 3 експертного висновку судової земельно-технічної експертизи, саме з частковим урахуванням фактичного користування земельною ділянкою співвласниками будинковолодіння, який є максимально наближеним до фактичного користування нею, тоді як варіант № 2, обраний судом, суперечить усталеному багаторічному порядку користування співвласниками земельною ділянкою.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Путілін Є.В. просить залишити апеляційну скаргу відповідачів на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року без задоволення, а судове рішення залишити без змін як законне і обґрунтоване. Звертає увагу апеляційного суду на те, що відповідно до заключення про реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_4 земельна ділянка була зареєстрована за власниками будинковолодіння й розподілена наступним порядком: ОСОБА_8 50%, ОСОБА_9 25%, ОСОБА_10 25%. В подальшому 02 квітня 1969 року ОСОБА_8 уклала договір купівлі-продажу своєї частики із ОСОБА_11 , яка 14 жовтня 1998 року подарувала свою частку ОСОБА_5 . Вважає, що обраний судом першої інстанції варіант розподілу земельної ділянки враховує як інтереси всіх співвласників відповідно до їх часток у будинковолодінні, так і фактичний порядок користування земельною ділянкою, що склався між ними. Інші ж варіанти або відхиляються від такого фактичного користування, або за ними позивач позбувається значної частини земельної ділянки, на яку вона має право.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою суду від 10 листопада 2025 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити. Кожен окремо пояснили, що на їх думку оптимальним варіантом розподілу земельної ділянки є варіант № 3 експертизи, так як він найближчий до фактичного порядку користування земельною ділянкою, що склався між сторонами.

Представник відповідачів - адвокат Воронцова О.В. вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах викладених в ній, просила скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким встановити порядок користування земельною ділянкою між сторонами у справі відповідно до варіанту № 3 судової земельно-технічної експертизи. Пояснила, що після встановлення порядку користування земельною ділянкою між первісними власниками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 (50, 25 і 25 % відповідно), вони в різний час відчужували свої частки (або частки часток), що призвело до встановлення станом на 2001 рік співвідношення розміру часток співвласників у будинковолодінні, яке вона і її довірителі вважають справедливим для врахування при встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Представник позивача адвокат Путілін Є.В. проти вимог апеляційної скарги заперечував, підтримав поданий ним відзив на апеляційну скаргу. Пояснив, що в рішенні суду зовсім не йдеться про встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників, які склалися станом на зараз, бо у такому випадку його довіритель мала б претендувати на 71/100 земельної ділянки, що є технічно неможливим.

Представник Вінницької міської ради Шутак Б.І., повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом першої інстанції встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право приватної власності на будівлю від 06.05.2001 № 1237 ОСОБА_12 є власником 71/100 частки будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_5 95. Дане свідоцтво видане на підставі рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 651 від 26.04.2001.

Згідно з актом про шлюб від 21.08.2017 позивач змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.05.2024 право власності на 71/100 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 зареєстровано за Позивачем, індексний номер 49902999. Іншими співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_1 є: ОСОБА_1 частка 7/100, ОСОБА_3 частка 2/25.

Згідно з інвентаризаційною справою та технічним паспортом від 08.05.2015 іншими співвласниками будинку по АДРЕСА_1 , окрім ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , є: ОСОБА_2 частка 9/100, ОСОБА_4 частка 1/20.

Розміри часток співвласників, а також підстави їх виникнення, підтверджуються:

ОСОБА_5 - 71/100 частки, право власності виникло на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 651 від 24 квітня 2001 р. (інв. спр. № 8591, арк. 205), підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на будівлю № НОМЕР_1 від 06.05.2001р. (інв. спр. №8591, арк. 203).

ОСОБА_2 - 9/100 частки, право власності виникло на підставі: рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 651 від 24 квітня 2001 р. (інв. спр. № 8591, арк. 205), підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_2 на частину домоволодіння від 30.07.2008 р., зареєстрованого 04 серпня 2008 року у КП «ВООБТІ» і записано в реєстрову книгу за №165 за реєстровим № 705 (інв. спр. № 8591, арк. 264 зворот) замість біржового контракту № НОМЕР_3 купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого на Вінницькій товарній універсальній біржі 13.11.1997 р., рішення Ленінського райсуду м. Вінниці від 16.04.2008 р., справа №2- 2394/08 (інв. спр. №8591, арк. 258, 259).

ОСОБА_3 - 2/25 частки, право власності виникло на підставі договору дарування, серія та номер 5178 від 31.10.2013 р., посвідченого Рудиком Валерієм Вікторовичем, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області, підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 381057111, від 31.05.2024р. (цив. спр. №127/21660/24, арк. 10).

ОСОБА_4 - 3/20 частки, право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.1983р., посвідченого Бондарчук Г.Ф., державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 4-1772, в постійне користування покупця відійшли: коридор 4-1, кухня 4-2, кімната 4-3, житловою площею 13,6 кв. м., хлів «Ж» (інв. спр. № 8591, арк. 147, 148).

ОСОБА_1 - 7/100 частки, право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу від 08 листопада 2019р., зареєстровано в реєстрі за № 2155, посвідченого Терещенко Валентиною Василівною, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області (надано для огляду під час проведення натурного обстеження), підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 381057111 від 31.05.2024р. (цив. спр. №127/21660/24, арк. 10).

Довідкою КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації № 2252 від 01.05.2023 підтверджено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 8591 на будинковолодіння АДРЕСА_1 станом на 19 квітня 2001 року власниками вищевказаного будинковолодіння були:

ОСОБА_2 1/4 (25/100); ОСОБА_13 1/4 (25/100), ОСОБА_14 - 17/100; ОСОБА_4 3/20 (15/100), ОСОБА_12 9/50 (18/100). При складанні розміру часток отримуємо одиницю, що підтверджує правильність їх обчислення.

Згідно проведеного перерахунку часток на вищевказаний адрес від 19 квітня 2001 року, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради про зміну часток в будинковолодіннях від 26.04.2001 р. № 651, частки кожного зі співвласників змінились наступним чином:

ОСОБА_2 9/100, ОСОБА_13 2/25 (8/100); ОСОБА_14 7/100; ОСОБА_4 1/20 (5/100), ОСОБА_12 (позивач) 71/100. При складанні розміру часток отримуємо одиницю, що підтверджує правильність їх обчислення.

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи на вищевказане будинковолодіння станом на 29.12.2012 р. власниками були:

ОСОБА_2 9/100; ОСОБА_15 2/25 (8/100), ОСОБА_16 7/100, ОСОБА_4 3/20 (15/100), ОСОБА_12 71/100. ОСОБА_17 , що в довідці має місце описка в частині розміру частки ОСОБА_4 (3/20 замість 1/20), бо інакше сума часток є більшою за одиницю.

Зазначене підтверджується Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим станом на 08 травня 2015 року (а.с. 11), згідно з яким власниками будинковолодіння є: ОСОБА_16 7/100, ОСОБА_15 -2/25 (8/100), ОСОБА_2 9/100, ОСОБА_12 71/100 ОСОБА_4 1/20.

Отже станом на час розгляду справи судом першої інстанції, а також на час її апеляційного перегляду, розміри часток співвласників в будинковолодінні складають: ОСОБА_5 71/100, ОСОБА_1 7/100, ОСОБА_3 2/25 (або 8/100), ОСОБА_2 (9/100), ОСОБА_4 1/20 (або 5/100). При додаванні часток співвласників отримуємо одиницю (71+7+8+9+5/100=100/100), а відтак розміри часток співвласників визначені вірно.

Водночас земельна ділянка під даним будинковолодінням не приватизована, порядок користування земельною ділянкою не встановлений.

Відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів трудящих № 33/1143 від 06.12.1955 за будинковолодінням АДРЕСА_6 закріплена земельна ділянка площею 910 кв. м.

Ці обставини також підтверджуються самим рішенням виконкому Вінницької міської ради народних депутатів трудящих № 33/1143 від 06.12.1955.

Відповідно до рішення №33/1143 виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 06 грудня 1955 вирішено: зареєструвати за землекористувачами будівельного кварталу №3 8-39 43159,0 кв. м. Виявлені лишки земельних ділянок 76470 кв. м залишити у тимчасове користування, зареєструвати за землекористувачами по АДРЕСА_7 ), земельну ділянку площею 910 кв. м.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на ту обставину, що крім власне рішення міської ради про закріплення за будинковолодінням земельної ділянки площею 910 кв. м, комісією виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих було складено висновок реєстрацію земельної ділянки зазначеної площі за громадянами ОСОБА_8 50%, ОСОБА_9 25% і ОСОБА_10 25%.

Цей висновок зроблено на підставі постанови виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 15 грудня 1952 року, не містить дати складення, але містить посилання на правовстановлюючі документи (свідоцтво про право на спадщину за 1953 рік, і розмір закріпленої за будинковолодінням земельної ділянки, тобто складений біля 1955 року.

У висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічно експертизи № 788 від 20.03.2025, проведеної на підставі ухвали суду, зазначено, що відповідно до схеми розташування будівель та споруд по АДРЕСА_3 (інв. спр. №8591, арк. 381) технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 складеного станом на 28 лютого 2023р. (інв. спр. №8591, арк. 381, 382, 383, 384, 387, 388) на земельній ділянці знаходяться: Житловий будинок літ. «А»; Житловий будинок літ. «Б» (документи що підтверджує прийняття до експлуатації- відсутній); Прибудова літ. «Б1»; Підвал літ. «п/А»; Мансарда літ. «м/Б»; незавершене будівництво мансарди літ. «м/Б) (документ, що підтверджує надання дозволу на проведення будівельних сутній); сарай літ. «п/Б» ; сарай літ. «В»; сарай літ. «Г» (документ, що підтверджує прийняття до експлуатації - відсутній); сарай літ. «О»; сарай літ. «Р» (документ, що підтверджує прийняття до експлуатації- відсутній); сарай літ. «Л» (документ, що підтверджує прийняття до експлуатації - відсутній); огорожа №1; хвіртка №2; колодязь №3.

Експертом також натурним обстеженням встановлено, що на земельній ділянці також розташована дерев`яний сарай та навіс, біля входу до житлового будинку літ. «Б», який перебуває у користуванні ОСОБА_1 влаштований тамбур із металопластика, відомості щодо яких відсутні у матеріалах інвентаризаційної справи.

Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи № 8591 на земельній ділянці, наявні будівлі, на які відсутні документи, що підтверджують прийняття експлуатації, а саме: житловий будинок літ. «Б», сарай літ. «Г», сарай літ. «Л», сараї літ. «Р», незавершене будівництво мансарди літ. «м/Б».

Також експертом у своєму висновку зазначено, що у інвентаризаційній справі № 8591 на арк. 363 міститься акт комісії про прийняття в експлуатацію об`єктів нерухомого майна побудованих (переобладнаних, перепланованих) з 06.08.1992 без дозволу на виконання будівельних робіт в м. Вінниця від 22.05.2015, який затверджений рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.05.2015 №1152.

Відповідно до акту комісія розглянувши заяву ОСОБА_16 від 14.05.2015 та подані документи щодо прийняття в експлуатацію збудованих будівель та споруд: мансарда літ. «м1/Б», частина житлового будинку літ. «Б», розм. 6,58 х 5,75м., загальною площею 66,0 кв. м, 33,4 кв. м і запропонувала виконкому міської ради розглянути поданий акт комісії про прийняття в експлуатацію об`єктів нерухомого майна побудованих (переобладнаних, перепланованих) з 06.08.1992 без дозволу на виконання будівельних робіт, з одночасним вирішенням питання про його затвердження при наявності відмови комісії в прийнятті до експлуатації.

Отже фактичний порядок користування домоволодіння АДРЕСА_3 станом на час проведення експертного дослідження склався наступним чином: у фактичному користуванні співвласника 71/100 частки ОСОБА_5 перебуває: прибудова літ. «Б1» заг. пл. 107,7 кв. м., сарай літ. «п/Б1», сарай літ. «О»; у фактичному користуванні співвласника 9/100 частки ОСОБА_2 перебуває частина житлового будинку літ. «А» заг. пл. 37,0 кв. м., а саме коридор 1-1 пл. 3,3 кв. м, кімната 1-2 пл. 15,3 кв. м, кімната 1-3 пл. 11,1 кв. м, кухня 1-4 пл. 7,2 кв. м, підвал літ. «п/А» пл. 18,4 кв. м, сарай літ. «В», сарай літ. «Р», дерев`яний сарай відомості, щодо якого відсутні у матеріалах інвентаризаційної справи; у фактичному користуванні співвласника 2/25 частки ОСОБА_3 перебуває: частина житлового будинку літ. «А», заг. пл. 39,0 кв. м, а саме коридор 2-1 пл. 3,2 кв. м, кухня 2-2 пл. 6,2 кв. м, кімната 2-3 пл. 12,8 кв. м, кімната 2-4 пл. 16,8 кв. м, сарай літ. «Г», навіс відомості, щодо якого відсутні у матеріалах інвентаризаційної справи; у фактичному користуванні співвласника 3/20 частки ОСОБА_4 перебуває частина житлового будинку літ. «Б», заг. пл. 26,3 кв. м, а саме кухня 4-1, пл. 12,6 кв. м, кімната 4-2 пл. 13,7 кв. м, незавершене будівництво мансарди літ. «м/Б», сарай літ. «Л», колодязь № 3; у фактичному користуванні співвласника 7/100 частки ОСОБА_1 перебуває: частина житлового будинку літ. «Б», заг. пл. 32,6 кв. м, а саме кухня 3-1, пл. 30,5 кв. м, санвузол 3-2 пл. 2,1 кв. м, мансарда літ. «м'/Б»: а саме кімната 3-3 пл. 33,4 кв. м, тамбур із металопластика, відомості щодо якого відсутні у матеріалах інвентаризаційної справи.

Після проведення інструментальних обмірів земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_3 встановлено, що площа земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні співвласників ОСОБА_5 , ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 становить 1019,0 кв. м, що на 109,0 кв. м (1019,0 - 910,0) більше від площі земельної ділянки, яка була закріплена рішенням виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих.

Станом на час проведення дослідження експертом було встановлено, що у фактичному користуванні співвласників ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 перебуває земельна ділянка площею 0,1019 га. (1019,0 кв. м), яка знаходиться в межах: А - Б - землі загального користування ( АДРЕСА_8 землі гр. ОСОБА_18 , гр. ОСОБА_19 , ОСОБА_20 - 9,723 м, 0,296 м, 6,717 м, 3,459 м, 1,138 м, 3,855 м, 0,344 м, 6,233 м, 24,102 м; В - Г- землі територіальної громади міста - 6,710 м, 0,229 м, 1,369 м, 1,087 м, 8,536 м; Г - Д - землі гр. ОСОБА_21 - 6,314 м, 6,091 м, 4,001 м, 1,092 м, 15,552 м, 1,103 м, 15,594 м; Д- А- землі територіальної громади міста - 6,632 м.

Крім того, як встановлено експертом після проведеного натурного обстеження земельної ділянки площею 0,1019 га. домоволодіння АДРЕСА_3 , яка перебуває у користуванні співвласників ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , встановлено, що у фактичному користуванні співвласника 71/100 частки ОСОБА_5 перебуває земельна ділянка площею 170,0 кв. м., у фактичному користуванні співвласника 9/100 частки ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка площею 203,0 кв. м, у фактичному користуванні співвласника 2/25 частки ОСОБА_3 перебуває земельна ділянка площею 228,0 кв. м, у фактичному користуванні співвласника 3/20 частки ОСОБА_4 перебуває земельна ділянка площею 140,0 кв. м., у фактичному користуванні співвласника 7/100 частки ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 123,0 кв. м.

Земельна ділянка, яка використовується співвласниками спільно має площу 118,0 кв. м. Площа земельної ділянки домоволодіння, яка входить до її складу та яка не перебуває у фактичному користуванні співвласників становить 36,0 кв. м.

На додатку 1 експертом графічно відображено план фактичного користування земельною ділянкою площею 0,1019 га домоволодіння АДРЕСА_3 , між співвласниками.

На додатку 2 експертом приведено умовні позначення до плану фактичного користування земельною ділянкою площею 0,1019 та. домоволодіння АДРЕСА_3 між співвласниками.

На підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради про зміну часток в будинковолодіннях від 26.04.2001 № 651 затверджено зміну часток будинковолодінь в зв`язку з невідповідністю часток з реальними частинами: ОСОБА_2 - 9/100; ОСОБА_13 - 2/25 ( ОСОБА_3 ); ОСОБА_14 - 7/100 ( ОСОБА_1 ); ОСОБА_4 - 1/20; ОСОБА_12 - 71/100 ( ОСОБА_5 )

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам.

Вирішуючи спір, суд з урахуванням запропонованих експертом варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою, дійшов висновку, що порядок користування земельною ділянкою слід встановити згідно варіанту № 2, оскільки він є найбільш наближеним до фактичного порядку користування, до пропорційності часток осіб у праві власності жилого будинку, має менше відхилення від ідеального значення на відміну від інших варіантів, відповідає законним інтересам кожного із сторін.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Позивач звертаючись до суду просила встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до їх часток в будинковолодінні з урахуванням фактичного користування.

При цьому позивач, як титульний власник 71/100 частки будинковолодіння, користується значно меншою частиною земельної ділянки, ніж їй передбачено, що порушує її права та інтереси.

Натомість відповідачі заперечують проти встановлення порядку користування земельної ділянки відповідно до часток співвласників у нерухомому майні станом на час розгляду справи судом, посилаючись на раніше чинне законодавство.

В зв`язку з тим, що право часткової власності на будинковолодіння виникло в 40-их роках НОМЕР_4 століття, апелянти та їх представник адвокат Воронцова О.В. посилалися на положення статті 91 ЗК УРСР 1970 року, відповідно до якої особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельно ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок.

Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою.

Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов`язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок.

Якщо згоди на користування спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується в порядку, встановленому статтею 167 цього Кодексу (тобто в судовому порядку).

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, на те, що в зв`язку з тим, що право спільної часткової власності на зазначене будинковолодіння виникло в 40-50-их роках 20-го століття, розмір часток співвласників у ньому змінювався не лише в зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, а й в зв`язку зі змінами в складі співвласників, поділом часток на менші частини в результаті спадкування, цивільно-правових угод тощо.

Право власності на вказане будинковолодіння в цілому ОСОБА_22 на підставі акту денаціоналізації, виданого Подільським губернським відділом Комунального господарства 30 листопада 1923 року № 714, зареєстрованого у Віноблінвентарбюро 20.01.1945 року за № 59.

02 лютого 1949 року ОСОБА_23 подарувала: ОСОБА_24 32% будинковолодіння, ОСОБА_9 25% будинковолодіння, ОСОБА_10 25% будинковолодіння.

Отже первісно, в момент виникнення спільної часткової власності на будинковолодіння, його співвласниками були: ОСОБА_23 18%, ОСОБА_24 32%, ОСОБА_9 25%, ОСОБА_10 25%.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Вінницькою держаною нотаріальною конторою 24 липня 1953 року, ОСОБА_24 успадкувала 18% будинковолодіння після смерті ОСОБА_23 , тобто її частка збільшилася до 50%.

Приблизно в цей час і було складено Висновок про реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою № НОМЕР_5 , що проаналізований вище, і в якому йшлося про трьох співвласників: ОСОБА_8 , ОСОБА_25 і ОСОБА_10 (50, 25 і 25% відповідно).

Зазначене співвідношення розмірів часток не може бути взяте за основу при встановленні порядку користування земельною ділянкою, так як не існує вже ні первісних співвласників, ні первісних часток в будинковолодінні в результаті цивільно-правових угод вони неодноразово змінені, поділені між кількома співвласниками тощо.

ОСОБА_24 02.04.1969 року подарувала 9/50 (18/100) часток будинковолодіння ОСОБА_11 (матері позивачки), яка, в свою чергу, подарувала їх ОСОБА_26 14.10.1998 року.

Згідно з листом комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» № 2252 (а.с. 82) станом на 19 квітня 2001 року власниками вищезазначеного будинковолодіння були ОСОБА_2 1/4, ОСОБА_13 1/4, ОСОБА_14 17/100, ОСОБА_4 3/20.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що сторони по справі співвласники будинковолодіння, набували право на нього в різний час, і під час дії різного правового регулювання в частині набуття права користування земельною ділянкою.

Так, як встановив суд, правовстановлюючі документи сторін датовані: Коберска ( ОСОБА_12 ) квітень 2001 року, ОСОБА_2 липень 2008 року, ОСОБА_3 жовтень 2013 року, ОСОБА_4 жовтень 1983 року, ОСОБА_1 листопад 2019 року.

Земельний кодекс Української РСР діяв з 01 січня 1971 року до 14 березня 1991 року, Земельний кодекс України 1991 року з 15 березня 1991 року до 31 грудня 2001 року, Земельний кодекс України 2001 року з 01 січня 2002 року по даний час.

Земельний кодекс України 1991 року врегульовував питання переходу права на земельну ділянку при переході права на будівлі і споруду в статті 30, відповідно до якої при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів.

Стаття 120 ЗК України, яка врегульовує питання переходу права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду, також зазнавала змін за час свого існування.

Так, відповідно до частини 4 цієї статті станом на 1 січня 2002 року при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорів відчуження будівлі і споруди.

Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V «Про внесення змін та визнаття такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України» статтю 120 ЗК України викладено у редакції, відповідно до якої до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Вищевикладена частина 4 статті 120 ЗК України згідно з цим Законом змін не зазнала.

Законом України від 05.11.2009 року № 1702-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» статтю 120 ЗК України викладено у редакції, відповідно до частини 4 якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Законом України від 02.02.2021 № 1174-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо єдиної правової долі земельної ділянки та розміщеної на ній об`єкта нерухомості» статтю 120 ЗК України викладено у редакції, відповідно до частини 2 якої у разі набуття окремої частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, що перебував у приватній власності її попереднього власника, право власності на земельну ділянку на якій розміщений такий об`єкт, одночасно переходить до набувача пропорційно до його частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли передньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо попередньому власнику у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна або незавершеного будівництва належала у частці спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому розмірі.

Отже законодавець послідовно впроваджує принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). Зазначений принцип полягає в тому, що до особи, яка набуває право власності на нерухоме майно, також переходить право власності або користування на відповідну земельну ділянку, на якій таке майно розташоване.

Враховуючи цей принцип, вірним є висновок суду першої інстанції, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Відповідно до статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на момент набуття позивачем права власності на частку домоволодіння) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно зі статтею 125 ЗК України (у редакції, чинній на момент набуття позивачем права власності на частку домоволодіння) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу (у редакції, чинній на момент набуття позивачем права власності на частку домоволодіння) слід виходити з того, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності або користування.

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки (стаття 88 ЗК України).

Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.

Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, у зв`язку з чим при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду.

При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку.

Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 13 листопада 2019 року у справі № 686/6888/15-ц та від 13 липня 2022 року у справі № 569/14731/17.

Тобто до співвласників будинку перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розмішені їх частки житлового будинку, прибудов та господарських споруд, та частки земельної ділянка, необхідні для їх обслуговування відповідно до розміру часток в спільній власності на будинок.

Відтак, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Проте в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні будь-які договори, спільні нотаріально посвідчені заяви про встановлення порядку користування закріпленою за домоволодінням земельною ділянкою.

З цих підстав, зокрема, апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на договір про користування реальними частинами будинковолодіння між співвласниками від 06 серпня 1983 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Птущенко А.Ф., в якому закріплені частки співвласників будинку і йдеться про користування будинками і спорудами, а не земельною ділянкою, якою вони досі користуються без визначення часток, що і стало підставою позову.

За результатами цивільно-правових угод, станом на час проведення дослідження співвласниками є: ОСОБА_2 1/4, ОСОБА_3 -1/4, ОСОБА_5 9/50, ОСОБА_1 - 17/100 та ОСОБА_4 3/20.

Саме на цьому співвідношенні розмірів часток співвласників наполягає сторона відповідачів, в зв`язку з чим на розгляд експерта було поставлено питання про можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянки виходячи із такого співвідношення.

Згідно висновку експерта від 20.03.2025 № 788 запропоновано 4 варіанти встановлення порядку користування земельної ділянки між співвласниками: 2 виходячи із часток співвласників станом на час розгляду справи, і 2 виходячи із часток співвласників (їх попередників) станом на 2001 рік.

Аналізуючи ці варіанти, а особливо варіанти 2 і 3 (додатки 4 і 6 висновку експерта), оскільки саме між цими варіантами виник спір (позивач наполягає на 2-ому, а відповідачі на 3-му варіанті) апеляційний суд дійшов висновку, що вибір судом першої інстанції варіанту № 2 (додаток № 4) експертизи якнайбільш відповідає як часткам співвласників в спірному нерухомому майні, тривалому фактичному користуванню, що склалося між ними, а також є найбільш логічним для подальшого використання земельної ділянки, зокрема її реального поділу і приватизації співвласниками нерухомого майна.

Зокрема, зазначений варіант забезпечить безперешкодний доступ всіх землекористувачів до належних їм частин житлового будинку, до господарських будівель і споруд, надасть можливість безперешкодного користування необхідною за розмірами частиною земельної ділянки під будівлями і спорудами,

Так, відповідачі стверджують, що як позивачка, так і кожен із них став власником частки будинковолодіння на підставі цивільно-правових угод. Відповідно кожному із співвласників передавалися у користування частина земельної ділянки, розташована під забудовою та необхідна для обслуговування частини житлового будинку. Частина земельної ділянки кожного співвласника була огороджена. Кожен із співвласників користувався тією частиною земельної ділянки, якою користувався попередній власник.

Порядок користування земельною ділянкою, що фактично склався, хоча і не закріплений юридично, без сумніву має враховуватися судом при вирішенні спору, оскільки відображає усталений, зручний принаймні для більшої сторін порядок користування. Разом з тим, такий порядок не може грубо порушувати права і охоронювані законом інтереси одного із співвласників, коли останній позбавляється значної частини того, на що має право.

Отже перевіряючи варіанти 2 і 3 експертизи (графічні матеріали) на предмет того, який із них є найближчим до фактичного користування, апеляційний суд встановив, що таким є варіант 2, а варіант 3 відрізняється від нього незначними деталями.

Так, у фактичному користуванні співвласника ОСОБА_1 (7/100) наразі перебуває 47 кв. м земельної ділянки під будинком, і 76 кв. м в кінці земельної ділянки город. За варіантом 2 експертизи їй відходять ті ж 47 кв. м під будинком і 67 кв. м в кінці городу, позначені фіолетовим кольором, різниця зумовлена тим, що в самому кінці земельної ділянки знаходяться 109 кв. м землі, яка не виділялася співвласникам, тобто є надлишками до 910 кв. м, які перебувають в їх законному користуванні. Більше того, варіант 3 експертизи по цьому співвласнику, взагалі нічим не відрізняється від варіанту 2.

Отже ОСОБА_1 як співвласнику 7/100 частки і такій, що має право на 64 кв. м відповідно до розміру її ідеальної частки, пропонується виділити в індивідуальне користування земельну ділянку площею 114 кв. м (на 72,6 кв. м більше). За варіантом 3 експертизи їй, як співвласнику 17/100 пропонується виділити ті ж самі 114 кв. м ( на 19,2 кв. м менше від стверджуваної ідеальної частки).

Апеляційний суд звертає також увагу, що даний співвласник придбала в 2019 році саме 7/100 будівлі і ніколи не була співвласником 17/100.

У фактичному користуванні співвласника ОСОБА_2 (9/100) перебуває 89 кв. м під будинком, і 114 кв. м в кінці городу. За варіантом 2 експертизи їй пропонується виділити 70 кв. м під будинком (позначені на схемі голубим кольором), проте додати 31 кв. м спільного з ОСОБА_3 використання, а також 53 кв. м в кінці городу. Зменшення площі земельної ділянки в кінці городу так само зумовлене тим, що там знаходяться надлишки площі, яка не виділялася співвласникам. За варіантом 3 експертизи практично все те саме, тільки площа земельної ділянки під будинком більша на 3 кв. м за рахунок ширшого проходу до сараю.

У фактичному користуванні співвласника ОСОБА_4 37 кв. м під будівлями, в тому числі тими, на які відсутні документи про прийняття до експлуатації, і 103 кв. м. в кінці городу (включаючи сарай), позначені на плані коричневим кольором. Йому, як співвласнику 1/20 частки пропонується виділити 90 кв. м в індивідуальне користування, і 22,6 кв. м у спільне користування, що на 67,6 кв. м більше від ідеальної частки. Варіант 3 експертизи практично відповідає фактичному користуванню, проте з відхиленням від ідеальної частки в меншу сторону на 62,7 кв. м.

Співвласник ОСОБА_3 фактично користується 69 кв. м. під житловим будинком «А» з прибудовами, земельними ділянками під будівлями, на які немає документу про прийняття до експлуатації і вільною від забудови ділянкою 159 кв. м. Відповідно до варіанту 2 експертизи їх пропонується виділити 58 кв. м під житловим будинок, а також 31 кв. м спільно з ОСОБА_27 (прохід біля їх будівель), а також земельну ділянку під її будівлями, які не мають документу про прийняття до експлуатації, а також під проходом до них. Загалом їй пропонується виділити 111 кв. м в індивідуальне користування і 22,6 кв. м в спільне користування, а всього 136,6 кв. м., що на 72,6 кв. м більше за ідеальну частку. За варіантом 3 експертизи ОСОБА_3 , як співвласнику 1/4 частки, пропонується до виділення 248,3 кв. м., що на 21,3 кв. м більше за ідеальну частку.

Щодо позивача ОСОБА_5 , то вона фактично користується земельною ділянкою площею 129 кв. м під житловим будинком з прибудовою і 41 кв. м під і перед узаконеним сараєм.

Згідно з варіантом 2 експертизи їй, як співвласнику 71/100 пропонується виділити у індивідуальне користування 328 кв. м, і 22,6 кв. м в спільне користування, а всього 350,6 кв. м, що на 295,4 кв. м менше від ідеальної частки. Фактичне використання земельної ділянки ОСОБА_5 не відповідає навіть її частці як співвласника до перерахунку розміру часток, на якій наполягають відповідачі, так як в такому випадку їй відповідно до варіанту 3 належало б виділити 178 кв. м в індивідуальне, і 21.8 кв. м в спільне користування.

Отже проаналізувавши варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, надані експертом, суд вважає, що встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом № 2 (додаток 4) практично відповідає фактичному розміру часток власників будинковолодіння, не порушує права учасників справи та є найбільш логічним для майбутнього використання земельної ділянки.

Зазначений варіант є компромісом з боку позивача, яка зважаючи на неможливість виділення їй земельної ділянки відповідно до її частки в спільній сумісній власності, і за яку вона сплачує земельний податок, погодилась на меншу площу з тим, щоб врегулювати ці відносини.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 01.12.2025

Головуючий І.М. Стадник

Судді М.В. Матківська

В.В. Сопрун