Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3169/24 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 71 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

02 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Шевчук А.М., Григорусь Н.Й.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Житомирі клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 23 травня 2025 року,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням уточненої заяви просила:

- встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 являється батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- внести до актового запису про народження №6, складеного 05.05.2015 виконавчим комітетом Першотравневої селищної ради Овруцького району Житомирської області про народження дитини ОСОБА_4 наступні зміни: в графі «батько» зазначити « ОСОБА_3 », громадянин України, всі інші відомості залишити без змін.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 23 травня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт батьківства, а саме, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внесено зміни до актового запису, складеного виконавчим комітетом Першотравневої селищної ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області 05 травня 2015 року за №6, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: вказавши в графі «Батько» - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України. В решті залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

24 листопада 2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи та судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, проведення яких просила доручити ТОВ «Мама Папа».

В судовому засіданні 02.12.2025 ОСОБА_1 від призначення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи та в частині експертної установи відмовилася. Натомість просила призначити судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої просила доручити Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

На вирішення експертизи просила поставити наступні питання:

1. Чи має дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 кровну спорідненість з тіткою ОСОБА_5 , рідною сестрою ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ?

2. Яка вірогідність того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є племінником ОСОБА_5 ?

З`ясувавши думку учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, зокрема, висновку експертизи, у тому числі судової молекулярно-генетичної.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 1 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до приписів ч. 3 ст.7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза призначається у кримінальних і цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (при наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Зрізане волосся, сеча і піт не придатні для дослідження даним методом, оскільки вони не містять клітин з ядерної ДНК.

Відповідно до положень п. 25, пп. 25.2 розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, молекулярно-генетична експертиза відноситься до видів біологічних експертиз, основними завданнями яких є встановлення спорідненості (родинних зв`язків).

Відповідно до частини другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно положень статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження, або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти російської федерації №3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У справі «Міфсуд проти Мальти» (Mifsud v. Malta, заява №62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) ЄСПЛ повторив, що ДНК-тест це науковий метод, наявний для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.

Верховний Суд у справі №565/657/16-ц від 05.09.2018 вказав, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства, і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами.

Також, у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №478/690/18 зазначено, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

З огляду на вищенаведене, у справах про встановлення батьківства висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи має істотне значення для вірного вирішення справи.

Колегія суддів зауважує, що у відповідності до статті 12 ЦПК України, суд має сприяти належним чином всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`яснити у випадку необхідності учасникам судового процесу, їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, (насамперед, положення статті 109 ЦПК України), їх наслідки для дитини.

Враховуючи обставини справи, чутливість правовідносин, в яких виник спір, колегія суддів вважає, що встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.

З огляду на викладене та з метою виконання вимог цивільного процесуального законодавства щодо повного й всебічного встановлення обставин справи, обов`язок суду забезпечувати сторонам здійснення їх права на подання доказів на підтвердження своїх посилань та заперечень, при цьому враховуючи, що для підтвердження або спростування кровного споріднення між ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 та дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потрібні спеціальні знання в галузі медицини, колегія суддів приходить до висновку, що у справі необхідно призначити судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 5 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу на час проведення експертизи.

Враховуючи наведене, з метою не допуску порушення розумних строків розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне на час проведення експертизи провадження в справі зупинити.

Керуючись ст. ст. 103, 104, 259, 268, 381-382, ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Призначити у цивільній справі №286/3169/24 судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1. Чи має дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 кровну спорідненість з тіткою ОСОБА_5 , рідною сестрою ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ?

2. Яка вірогідність того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є племінником ОСОБА_5 ?

Проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному експертно- криміналістичному центру МВС України (01601, вул. Володимирська, 15, м. Київ).

Відібрання зразків біологічного матеріалу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 доручити експертам Київського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок або відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Витрати по проведенню експертизи покласти на ОСОБА_1 .

Роз`яснити особам, які беруть участь у справі, положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від подання необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, а саме: у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

На час проведення експертизи провадження у справі зупинити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 03 грудня 2025 року.

Головуючий

Судді