Справа № 562/3159/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2025 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Чорного І.А., при секретарі судових засідань Бєлявській А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітніх дочок, які продовжують навчання,

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 , просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання їх дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період їх навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. щомісяця. Позов мотивовано тим, що спільні доньки, які досягли повноліття, продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги батька.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву від 27.11.2025, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Волошин І.В. в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подав до суду заву від 27.11.2025, в якій зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_2 визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2014 року розірвано та від якого у них є дві дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.

З довідки №023/25.062 від 22 вересня 2025 року слідує, що ОСОБА_4 навчається в Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» за першим рівнем вищої освіти «бакалавр» на 4 курсі історико-філологічного факультету. Форма навчання денна. Навчання платне (за контрактом), стипендії не отримує. Термін навчання до 30.06.2026.

З довідки №023/25.061 від 22 вересня 2025 року слідує, що ОСОБА_3 навчається в Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» за першим рівнем вищої освіти «бакалавр» на 4 курсі історико-філологічного факультету. Форма навчання денна. Навчання платне (за контрактом), стипендії не отримує. Термін навчання до 30.06.2026.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

В силу вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Обґрунтовано встановлено, що повнолітні дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 навчаються на денній формі навчання, самостійно заробляти на життя не мають можливості, у зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Також судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги ґрунтуються на встановлених законом підставах.

За вказаних обставин,виходячи з засад розумності і справедливості, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які продовжують навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 23.09.2025 року і до закінчення дочками навчання, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Згідно частини першої статті 430 ЦПК України суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Ураховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до частин 1, 2, 6 ст.141 ЦПК України присуджує стягнення судового збору з відповідача в прибуток держави у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180-182, 184, 185, 199, 200 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітніх дочок, які продовжують навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які продовжують навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 23.09.2025 року і до закінчення дочками навчання, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. гривень (отримувач коштів: ГУК у м.Києві 22030106, код банку отримувача 899998, , рахунок отримувача: UA0026001, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) (код класифікації доходів бюджету : 22030106).

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненскього апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І.А. Чорний