Провадження №2/523/8954/25
У Х В А Л А

"28" листопада 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши заяву Одеської міської ради про забезпечення позову,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння відповідачки на користь територіальної громади міста Одеси квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно із позовною заявою Одеська міська рада подала суду клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32034322, та заборони суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на вищевказаний об`єкт нерухомого майна.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

За нормою ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст. 150 ЦПК України).

В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Ураховуючи предмет заявлених вимог, обсяг нерухомого майна, та згідно з вимогами п.п.1, 2, 4 ч.1 та ч.3 ст. 150 ЦПК України з метою забезпечення позову, суд вважає за необхідне заяву позивача задовольнити, накласти арешт на квартиру та заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав та їх обтяжень.

При цьому, суд при вжитті заходів виходить також із того, що їх невжиття може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Керуючись ст. ст.149-153, 260, 261, 353 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Заяву позивача Одеської міської ради про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32034322.

Заборонитисуб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32034322.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Ухвала складена та підписана 28 листопада 2025 року.

Суддя