Справа № 527/2557/25
провадження 2/527/1209/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Свістєльнік Ю.М.,

з участю секретаря судових засідань Мороз Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Глобине цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2025 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.06.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 941390756 на суму 11 000,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV69FY8. Отже, у Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі:- 11 000,00 грн 25.06.2021 на банківську карту № 5168-75XX-XXXX-6773 Відповідача, яку Відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору.

Отже, Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується Платіжним дорученням.

28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1.

05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01.

04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

На підставі викладеного, позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 941390756 від 25.06.2021 року у розмірі 13026,41 грн та судові витрати.

Ухвалою суду від 27 серпня 2025 року провадження у даній цивільній справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

23 жовтня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона прохала відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі та стягнути з ТОВ «Юніт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн посилаючись на таке. Позивачем додано копію реєстру прав вимог №159 від 09.11.2021 за яким ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на суму тіла кредиту 7 139,41 грн. та на суму відсотків - 5 887,00 грн. При цьому, позивачем надано розрахунок заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», з якого вбачається, що боржником сплачено ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» «тіло» 7 139,41 грн. та «проценти» - 5 887,00 грн. З урахуванням вказаної довідки, боргу у відповідача за кредитним договором немає. У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77 5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Таким чином, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не могло відступити право вимоги на ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», яке в свою чергу не могло відступити право вимоги на ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». При цьому, позивачем до позовної заяви не додано допустимих доказів наявності заборгованості у відповідача за кредитним договором № 941390756 від 25.06.2021. Натомість з розрахунку ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відсутність заборгованості за договором.

Втім, на момент укладення договору факторингу 28 листопада 2018 року № 28/1118 01 між ТОВ «Таліон плюс» (фактором) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнтом) права вимоги до ОСОБА_1 не існувало, оскільки кредитний договір із нею укладено пізніше - 25.06.2021 року. Тобто, на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018 року боргові зобов`язання за кредитним договором від 25.06.2021 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору на час укладення договору відступлення права вимоги. Більше того, право вимоги за кредитним договором від 25.06.2021 ще не існувало і на момент укладення ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 з ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС». У відзиві представник прохала проводити розгляд справи за її відсутності та прохала відмовити у задоволенні позову.

27 жовтня 2025 року від представника позивача надійшов відповідь на відзив, в якому остання прохала задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати, посилаючись на таке. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» не є банківськими фінансовими установами. Товариство в межах виконання умов укладеного Договору здійснюють Розрахунки заборгованості де чітко відображено нарахування відсотків, погашення заборгованості, залишок суми богу. підготовлені розрахунки не суперечать один одному та узгоджується з іншими письмовими доказами у справі, зокрема із витягами Реєстру прав вимоги № 158 від 02.11.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, Реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023. За весь період перебування права вимоги за вищезазначеними договорами, Позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника. Отже, розрахунки заборгованості, надані попередніми кредиторами й Позивачем в сукупності з платіжними дорученнями про перахування коштів є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені Позивачем в повній мірі.

У наданих розрахунках при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від Клієнта до Фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості Відповідачем. Балансове списання це бухгалтерська операція, яка відображає зняття з балансу фінансової установи активів або зобов`язань, що були раніше враховані в її облікових регістрах. У контексті передачі права вимоги за кредитом, балансове списання означає, що фінансова компанія більше не відображає заборгованість боржника як актив у своєму балансі, оскільки це право було передано іншому суб`єкту (Фактору) внаслідок договору факторингу. Дана процедура передбачена Положеннями (стандарт) бухгалтерського обліку, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Національними стандартами бухгалтерського обліку та положеннями НБУ.

Зазначає, що реєстр прав вимоги до договору факторингу від № 28/1118-01 від 28.11.2018, до якого включено Кредитний договір №941390756 від 25.06.2021 укладено 09.11.2021, тобто після укладення кредитного договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не є майбутнім. Позивач належним чином підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки виконав умови договору факторингу та надав відповідні документи. Висновок відповідача про відсутність переходу права вимоги є необґрунтованим, оскільки ґрунтується на помилковому тлумаченні моменту виникнення права вимоги та його передачі за договором факторингу. Крім того, вказує, що стягнення правничої допомоги з ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" у розмірі 6000,00 грн, є необґрунтованими та завищені відносно складності справи. У позовній заяві позивач прохав проводити розгляд справи у відсутність представника банку на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.06.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_2 в електронній формі укладено договір № 941390756. Відповідно до п.1.1. за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 11000 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цього договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 31-34).

Кредит надається строком на 126 днів (п.1.2.). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (п.1.4.). Відповідно до п.1.5. на умовах викладених в п.1.6. договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. Згідно з п. 1.6.1. за умови застосування до відносин між сторонами умов нарахування процентів за базовою процентною ставкою: загальні витрати за кредитом складають 11220,86 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту складає 22220,86 грн.

Позичальник підписала вказаний договір електронний підписом з одноразовим ідентифікатором MNV69FY8.

01 жовтня 2025 року до суду надійшла витребувана інформація, з якої вбачається, що ОСОБА_2 на картковий рахунок № НОМЕР_1 , 25.06.2021 отримала грошові кошти у розмірі 11000 грн (а.с.125).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що відповідач сплатила заборгованість за договором на загальну суму 7537,24 грн. Крім того, як видно з вказаного розрахунку первісний кредитор здійснював нарахування процентів у межах строку кредитного договору (а.с.43).

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 941390756 від 25.06.2021 заборгованість ОСОБА_1 становить 13026,41 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7139,41 грн; прострочена заборгованість за процентами 5887,00 грн (а.с.41).

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Строк дії договору закінчується 28.11.2019 (а.с. 71-74).

Додатковою угодою № 19 строк дії вищевказаного договору факторингу продовжено до 31.12.2020 (а.с.76 на звороті).

Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 договір факторингу викладено у новій редакції, відповідно до якої строк дії договору факторингу закінчується 31.12.2021 (а.с. 77-80).

Додатковою угодою № 27 від 31.12.2021 сторони продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2022 (а.с. 82).

Додатковою угодою № 31 від 31.12.2022 сторони продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2023 (а.с.82 на звороті).

Додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 сторони продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2024 (а.с. 83).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 159 від 09.11.2021 ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 941390756 від 25.06.2021 до відповідачки ОСОБА_1 в загальній сумі 13026,41 грн, з яких 7139,41 грн заборгованість за основною сумою боргу та 5887,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.69-70).

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-1, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти (а.с. 62-64).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до вищезгаданого договору факторингу ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 941390756 до відповідачки ОСОБА_1 в загальній сумі 13026,41 грн., з яких 7139,41 грн заборгованість за основною сумою боргу та 5887,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 60-61).

04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передає (відступає), а ТОВ «Юніт Капітал» приймає права грошової вимоги до Боржників, які вказані у реєстрі боржників (а.с. 54-57).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вищезгаданого Договору факторингу ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 941390756 від 25.06.2021 у загальній сумі 13026,41 грн, з яких 7139,41 грн заборгованість за основною сумою боргу та 5887,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 52-53).

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року) передбачено перехід від клієнта до фактора прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимог (п. 2.1) наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. (п. 4.1).

Відповідно до пункту 8.2 зазначеного договору строк цього договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 8.1 (з дати підписання сторонами) та закінчується 31 грудня 2021 році. У подальшому сторонами узгоджена пролонгація його дії до 31.12.2022 та в подальшому до 31.12.2023 включно.

Суд звертає увагу, що вказаний договір факторингу є строковим, а не разовим. Тобто діє на всі передбачені його умовами правовідносини в певний період.

Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладений 25 червня 2021 року, а право вимоги, відповідно до його умов, виникло 29 жовтня 2021 року. Тобто обидві події відбулися в період існування між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договірних правовідносин фактора та клієнта.

При цьому, перехід права вимоги відбувся 09 листопада 2021 року внаслідок підписання сторонами реєстру прав вимоги № 159 від 09 листопада 2021 року також в період дії договору факторингу.

Відповідно до пункту 4.1 договір факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року укладеного між ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон плюс» право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Додатковою угодою № 3 від 30 грудня 2022 року до вказаного договору факторингу продовжено строк дії договору до 30 грудня 2024 року включно.

В межах дії договору від 31.07.2023 року, ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги № 10, в якому значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 941390756 від 25 червня 2021 року.

В подальшому, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 941390756 від 25.06.2021 на підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю. Тому, суд вважає перехід прав вимоги до відповідача за вказаними вище договорами факторингу доведеними.

Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Надаючи оцінку доводам представника відповідача про те, що у розрахунках, наданих ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», при відступленні прав вимоги відображено балансове списання грошових коштів від клієнта до фактора та не стосується фактичної сплати заборгованості боржником, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21):

- належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»;

- банківські виписки за рахунками позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку.

Зазначені у розрахунку заборгованості в колонці "Сплачено" за 31 липня 2023 року суми 7139,41 гривень (тіло кредиту), 5887,00 гривень (проценти) (а.с. 42) є бухгалтерськими операціями по балансовому списанню грошових коштів у зв`язку із передачею (відступленням) права вимоги від клієнта до фактора і жодним чином не стосується сплати відповідачем кредитної заборгованості.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідачем не долучено квитанції чи інших платіжних документи, які свідчили б про сплату будь-яких коштів на виконання умов договору.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи матеріали справи в їх сукупності суд вважає доведеним факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 11000 грн.

Разом з цим, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 13026,41 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 7139,41 грн; прострочена заборгованість за процентами 5887,00 грн.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Як зазначено в ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Тараненко А.І. надавав правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 7000,00 грн (а.с.35-40).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з відповідачем, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи, сталої судової практики і безумовно є занадто завищеними. На переконання суду 3000,00 грн буде достатнім відшкодуванням вказаних витрат.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 274 - 279, 280 - 284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», заборгованість за кредитним договором № 941390756 від 25.06.2021 у розмірі 13026,41 грн (тринадцять тисяч двадцять шість гривень 41 копійка).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, а всього 5422,40 грн (п`ять тисяч чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літ. А, оф. 10);

Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_2 ).

Суддя Ю. М. Свістєльнік