Провадження № 2/205/5589/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2025 року ТДВ «СГ «Оберіг» звернулося через систему «Електронний суд» до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу, який зареєстрований судом 19 вересня 2025 року.

Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 24 вересня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у своєму позові та відповіді на відзив посилався на те, що 01 грудня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ГАЗ 3302, держномер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , і транспортного засобу Вольво, держномер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Станом на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ 3302, держномер НОМЕР_1 , була застрахована позивачем. Винним у вчиненні ДТП постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2022 року визнано відповідача ОСОБА_1 . У результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля Вольво, держномер НОМЕР_2 , відповідно до ремонтної калькуляції, становить 17 521 грн. Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 11 серпня 2022 року між позивачем і потерпілою особою було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 15 000 грн. та сплачено потерпілій особі, власникові транспортного засобу Вольво, держномер НОМЕР_2 . Шевченко І.О. самостійно, без участі представників ТДВ «Оберіг», через АТ КБ «ПриватБанк» уклав електронний поліс ЕР-207007522, яким застрахував транспортний засіб ГАЗ 3302, держномер НОМЕР_1 . При цьому, невірно було зазначено тип транспортного засобу та застосовано коригуючий коефіцієнт 1,18, хоча, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яке було отримане позивачем після настання страхового випадку, автомобіль відноситься до типу «загальний вантажний» та до нього застосовується коригуючий коефіцієнт К1=2. Полісом ЕР-207007522 стосовно транспортного засобу ГАЗ 3302, держномер НОМЕР_1 , було застосовано значно менший коефіцієнт, ніж передбачено чинним нормативно-правовими актами. За вказаних підстав позивач набув право звернутися до відповідача за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування у розмірі 7 500 грн. 02 травня 2024 року на адресу відповідача позивачем було направлено вимогу про виплату грошових коштів, яку відповідачем залишено без задоволення. Відповідачем не надано належних і достатніх доказів, що при укладенні договору страхування в електронному вигляді ним надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, у разі укладення договору в паперовій формі через представника ТДВ «СГ «Оберіг» та пред`явлення йому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тип автомобіля було б встановлено одразу. Правовідносини, які виникли між позивачем і відповідачем регулюються ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції від 21 травня 2024 року. Приховування відповідачем факту, до якого типу належить транспортний засіб, який страхується, має ознаки введення страховика в оману та вплинуло на розмір страхової премії, що створює підстави для регресу. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 7 500 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 247 грн. 28 коп., пеню у розмірі 2 698 грн. 33 коп., три відсотки річних у розмірі 285 грн. 05 коп., а також судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 300 грн. та судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. У своїй заяві до суду позивач просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, у своєму відзиві та додаткових поясненнях проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що електронний поліс він укладав через сайт ТДВ «СГ «Оберіг» та посилання в застосунку «Телеграм», де його проконсультував оператор і для укладення договору запропонував надати документи, у тому числі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Він надіслав скріни документів та після оплати отримав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 207007522. Страхову компанію було обрано відповідачем оскільки, раніше вже укладав договір страхування. 01 грудня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ГАЗ 3302, держномер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , і транспортного засобу Вольво, держномер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Жодних повідомлень з вимогою про компенсацію він не отримував. Копія поштового реєстру про направлення поштового відправлення не є належним доказом. При оформленні полісу ОСОБА_1 було надано позивачеві документи та інформацію, яку страховик мав можливість перевірити та з`ясувати відомості належності транспортного засобу до типу вантажних. Страховий поліс міг бути укладеним лише на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Внесення завідомо неправдивих відомостей страховиком були завчасно спланованими діями, вчиненими з метою відтермінування виплати потерпілій особі. Станом на дату звернення з позовом ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» втратив чинність, тому вимоги про компенсацію 50 % від сплаченої суми страхового відшкодування незаконні та задоволенню не підлягають. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до полісу № ЕР-207007522 від 28 листопада 2021 року між позивачем і ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів (а.с. 19), предметом якого є страхування транспортного засобу ГАЗ 3302, держномер НОМЕР_1 . Розмір франшизи за умовами договору становить 2 500 грн.

01 грудня 2021 року об 11 годині 50 хвилин на перетині вул. Набережна Заводська та вул. Залізної Дивізії у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 3302, держномер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , і транспортного засобу Вольво, держномер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2022 року винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_1 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 14).

Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

11 серпня 2022 року власник пошкодженого транспортного засобу Вольво, держномер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 (а.с. 17-18), звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 20).

Відповідно до ремонтної калькуляції № 35246 матеріальний збиток, заподіяний власникові автомобіля Вольво, держномер НОМЕР_2 , становить 17 521 грн. (а.с. 23).

Відповідно до страхового акту № 35246/1 від 16 листопада 2022 року (а.с. 24), сума страхового відшкодування становить 15 000 грн.

17 листопада 2022 року позивачем було здійснено страхове відшкодування на користь власника транспортного засобу Вольво, держномер НОМЕР_2 , у розмірі 15 000 грн. (а.с. 25).

Листом № 35246/1 від 01 травня 2024 року ОСОБА_1 було направлено вимогу про виплату грошових коштів у розмірі 7 500 грн. (а.с. 26-27), яку відповідачем залишено без задоволення.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідно до ст. 381.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинній станом на 17 листопада 2022 року) у разі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених п. 13.2 ст. 13 цього Закону (при укладення договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд критично оцінює заперечення ОСОБА_1 , що ним при укладенні договору страхування з позивачем було надано копію технічного паспорту на транспортний засіб, тому позивач не був позбавлений можливості здобути відомості про транспортний засіб, оскільки укладення договору страхування шляхом оформлення його через відповідальних осіб страхової компанії не підтверджено належними та достатніми доказами. До матеріалів справи наданий поліс № ЕР-207007522, з якого вбачається відомості про транспортний засіб без зазначення використання такого автомобіля як вантажного.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача стосовно того, що на момент пред`явлення позову ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» втратив чинність, тому позовні вимоги не ґрунтуються на положеннях закону, оскільки в чинному законі не передбачено положень про відшкодування 50 відсотків від виплаченої суми, з огляду на таке.

Судом було встановлено, що виплату страхової суми у розмірі 15 000 грн. було здійснено власникові пошкодженого транспортного засобу 17 листопада 2022 року, отже право регресної вимоги до відповідача у страхової компанії виникло після 17 листопада 2022 року.

На момент здійснення виплати страхового відшкодування норма ст. 381.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була чинною, а отже, згідно з чинною редакцією даного Закону станом на виникнення у позивача права вимоги до ОСОБА_1 , відповідальність водія у вигляді компенсації страховикові 50 % від виплаченого страхового відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, прямо передбачена.

Стосовно відсутності підтверджень отримання відповідачем досудової вимоги про сплату 50 відсотків від сплаченого страхового відшкодування жодним чином не свідчить про відсутність у страхової компанії права на таке відшкодування або звернення до суду з даним позовом, оскільки відповідач заперечує свій обов`язок такого відшкодування.

З урахуванням того, що позивачем на виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було виплачено страхове відшкодування потерпілій особі, у страхової компанії виникло право вимоги до відповідача в межах 50 відсотків суми страхової виплати, оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , як особа винна у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, використовував забезпечений автомобіль, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, тобто, для вантажоперевезень без повідомлення про це страховика.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків суми страхової виплати у розмірі 7 500 грн.

Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк згідно умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Таким чином, оскільки у позивача в силу положень ст. 381.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинній станом на 17 листопада 2022 року) виникло право вимоги до відповідача, який у добровільному порядку свої зобов`язання щодо відшкодування 50 відсотків витрат страхового відшкодування страховій компанії не виконав, тому у позивача виникло право на відшкодування інфляційних збитків, трьох відсотків річних та пені.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем (а.с. 34-36) інфляційні втрати за період з 03 червня 2024 року по 08 вересня 2025 року становлять 1 247 грн. 28 коп., три відсотки річних за період з 03 червня 2024 року по 31 липня 2025 року складають 285 грн. 05 коп., пеня за період з 03 червня 2024 року по 08 вересня 2025 року складає 2 698 грн. 33 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано копію договору про надання професійної правничої допомоги від 16 липня 2025 року (а.с. 38-41), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Войціховського А.В. (а.с. 44), акт прийому-передачі наданих послуг № 35246 (а.с. 46).

При цьому, стороною позивача не надано до матеріалів справи доказів сплати позивачем 7 300 грн. за надання правової допомоги та акту виконаних робіт, тому суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь ТДВ «СГ «Оберіг» витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають, оскільки їх понесення не доведено доказами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу ТДВ «СГ «Оберіг» слід відмовити.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТДВ «СГ «Оберіг», становить 14 153 грн. 06 коп. (7 500 грн. + 1 247 грн. 28 коп. + 2 698 грн. 33 коп. + 285 грн. 05 коп. + 2 422 грн. 40 коп. = 14 153 грн. 06 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. 381.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинній станом на 17 листопада 2022 року), ст. 993, ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (юридична адреса: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14) суму страхового відшкодування у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень, інфляційні втрати за період з 03 червня 2024 року по 08 вересня 2025 року у розмірі 1 247 (одна тисяча двісті сорок сім) гривень 28 коп., три відсотки річних за період з 03 червня 2024 року по 31 липня 2025 року у розмірі 285 (двісті вісімдесят п`ять) гривень 05 коп., пеню за період з 03 червня 2024 року по 08 вересня 2025 року у розмірі 2 698 (дві тисячі шістсот дев`яносто вісім) гривень 33 коп, а також судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп., а всього 14 153 (чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят три) гривні 06 коп.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: