Провадження №2/523/7180/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з АТ «Одеський припортовий завод» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 33 867,80грн., а також понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у період з 21.07.2009р. до 28.08.2024р. працював в АТ «Одеський припортовий завод». На день його звільнення відповідач не здійснив повного розрахунку чим, на думку позивача, були порушені його права, як працівника. За його розрахунками відповідач повинен нарахувати та виплатити йому заробітну плату за період за липень 2023р. 10381,61грн., за серпень 2023р. 17900,58грн., за жовтень 2023р. -5585,61грн., а всього 33 867,80грн.

Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді від 08.09.2025р. позовна заява була залишена без руху, у зв`язку з несплатою позивачем судового збору.

Ухвалою судді від 05.11.2025р., після усунення недоліків, було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов.

Від позивача до суду надійшла заява в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності.

АТ «ОПЗ» не забезпечило участі представника в судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

За письмовою згодою позивача, в зв`язку з неявкою відповідача та відсутності відзиву на позовну заяву, розгляд справи проведений в заочному порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються Кодексом законів про працю України (КЗпП України), Законом України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР.

Відповідно до ст.2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.

Працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір (ст.ст.30,139 КЗпП).

За приписами частини першої другої статті 94 КЗпП України, статті 1 Закону України № 108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст.29 Закону України № 108/95-ВР при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Згідно до статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною першої статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Системний аналіз цих норм дає підстави для висновку про те, що всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

Чинне законодавство прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, як на підставі норм Закону України «Про оплату праці», так і Кодексу Законів про працю в Україні.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду машиніста крану в цех з виробництва аміаку ВАТ «Одеський припортовий завод», який згодом змінив назву на ПАТ, а потім на АТ «Одеський припортовий завод.

12.12.2016р. ОСОБА_1 було переведено слюсарем-ремонтником 3 розряду у тому ж цеху.

Наказом №479-к від 23.08.2024р. по АТ «ОПЗ» ОСОБА_1 було звільнено із займаної ним посади з 28.08.2024р. за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

В той же час, в порушення статті 116 КЗпП України, в день звільнення ОСОБА_1 , АТ «ОПЗ» не було проведено повного розрахунку та виплати заробітної плати в загальному розмірі 33 867,80грн., яка з урахуванням утриманих податків, зборів та профвнесків складається із заборгованості: за липень 2023р. 10381,61грн., за серпень 2023р. 17900,58грн., за жовтень 2023р. - 5585,61грн., що підтверджується письмовим повідомленням АТ «ОПЗ», копія його приєднана до матеріалів цивільної справи.

Зважаючи на викладене, з урахування того, що АТ «ОПЗ» на час звільнення ОСОБА_1 не були виконані вимоги 47, 116 КЗпП України в частині проведення з ним повного розрахунку, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у розмірі 33 867,80грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог суд стягує з АТ «ОПЗ» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Згідно з ст.137 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 1500,0грн.

Керуючись статтями ст. ст.12,13,76,82,259, 263-265,268,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про стягнення заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати у розмірі 33867,80грн. (без урахування обов`язкових платежів та податків), судові витрати в розмірі 1500,0грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Акціонерне товариство «Одеський припортовий завод», , місцезнаходження: Одеська область, м. Южне, вул. Заводська, буд.3.

Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання рішення суду.

Повне рішення складено 01 грудня 2025р.

Суддя