КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/18696/20-ц

27 листопада 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Недашківської Анастасії Юріївни на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Хайнацького Є. С. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Моторного (транспортного) страхового бюро України, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

В грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ «СК «Альфа-Гарант»), ОСОБА_1 , в якому просив стягнути на свою користь з:

- МТСБУ страхове відшкодування в розмірі 130 000 грн, пеню в розмірі 5 290,62 грн, а всього - 135 290,62 грн;

- з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» - страхове відшкодування в розмірі 99 000 грн, пеню в розмірі 3 087,70 грн, а всього - 102 087,70 грн;

- солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 346 072 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, а всього 366 072 грн;

- з усіх відповідачів судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він є власником транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 .

13.07.2020 року о 14 год. 31 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , на вул. І. Виговського, 20 у м. Києві, при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, в наслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач, що призвело до пошкодження транспортного засобу та завдання матеріальних збитків.

У свою чергу, в цей же час, а саме 13.07.2020 року о 14 год. 31 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_3 на перехресті вулиці І. Виговського та вул. Північно-Сирецька у м. Києві, під час розвороту на зелений сигнал світлофора, не надав дорогу автомобілю «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, під керуванням ОСОБА_3 внаслідок чого змусив останнього змінити напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, що призвело до створення аварійної обстановки.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17.09.2020 року у справі № 758/9254/20 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Згідно з нарядом-замовленням від 27.08.2020 року № А00006380, виданого ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 575 072,00 грн.

Відповідно до полісу № АО5864587 зі строком дії із 10.09.2019 року до 09.09.2020 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_3 , застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на суму 100 000,00 грн, розмір франшизи - 1 000,00 грн.

У той же час, згідно з витягом з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату настання ДТП не була застрахована.

15.07.2020 року та 11.08.2020 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та до МТСБУ з заявами про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

04.12.2020 року МТСБУ виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 130 000,00 грн.

15.01.2021 року між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та позивачем укладено Угоду про розмір страхової виплати і спосіб здійснення страхового відшкодування, за якою сума страхового відшкодування за страховим випадком 13.07.2020 року складає 87 000,00 грн, що за вирахуванням франшизи становить 86 000,00 грн.

21.01.2021 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило позивачу сума страхового відшкодування в розмірі 86 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 14573.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 15.07.2021 року № ВЕ-32/2021, складеного судовим експертом Семенченко П.О. на замовлення адвоката Пустового Б.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок пошкодження в ДТП 13.07.2020 року його автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 складає 603 143,12 грн.

Також, позивачем надано ремонтну калькуляцію № 08/08/20 від 04.08.2020 року, складену в системі Audatex, на суму 603 143,12 грн.

Під час розгляду справи позивач відмовився від заявлених до МТСБУ та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» позовних вимог.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.01.2023 року провадження у цивільній справі № 755/18696/20-ц за позовом ОСОБА_2 до МТСБУ, ОСОБА_3 , ТДВ «СК «Альфа-Гарант», ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в частині позовних вимог ОСОБА_2 до МТСБУ про стягнення страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн та пені в розмірі 5 290,62 грн, а всього 135 290,62 грн, та в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 99 000 грн, пені в розмірі 3 087,70 грн, а всього - 102 087,70 грн - закрито.

У липні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив стягнути на свою користь з ОСОБА_2 147 223,64 грн матеріального збитку, з ОСОБА_1 147 223,64 грн матеріального збитку, та солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 20 000,00 грн моральної шкоди.

Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 проїжджав перехрестя, коли на його смугу руху раптово виїхав транспортний засіб «Рено», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого, щоб уникнути зіткнення він змінити напрямок руху, однак на тій полосі руху був припаркований належний позивачу транспортний засіб «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до зіткнення з останнім.

Оскільки транспортний засіб «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 був запаркований із порушенням правил дорожнього руху, зокрема, п. 15.1, пп. г, ґ, е п. 15.9 ПДР, то власник зазначеного автомобіля ОСОБА_2 також має нести відповідальність за настання дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі звітом № 369/08-20/1 від 09.09.2020 року про оцінку транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , складеного ТОВ «Клевер експерт» на замовлення ОСОБА_3 , ринкова вартість пошкодженого автомобіля становить 240 000,00 грн.

Також, ОСОБА_3 наголосив, що знищенням його транспортного засобу та неможливістю його використання за призначенням йому завдана моральна шкода, розмір якої він оцінює в 20 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 липня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 346 072 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, МТСБУ, ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Вирішуючи позовні вимоги за позовом ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що в результаті настання 13.07.2020 року ДТП за участі ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , та ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_3 , належний позивачу на праві власності транспортний засіб «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , що був припаркований, отримав механічні пошкодження.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17.09.2020 року у справі № 758/9254/20, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.11.2020 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

При визначені ступеня вини кожного з учасників ДТП суд врахував, що дії ОСОБА_1 зі створення аварійної обстановки перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та у зв`язку з цим дійшов висновку, що відповідальність за завдану позивачу шкоду покладається на ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у рівних частинах.

Суд визнав належним доказом на підтвердження розміру матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді 13.07.2020 року, висновок № ВЕ-32/2021 від 15.07.2021 року, складений судовим експертом Семенченко П.О. на замовлення адвоката Пустового Б.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 . При цьому, у вказаному висновку судовим експертом зазначено про те, що останній обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок відповідно до ст. 384 КК України.

Згідно з висновком № ВЕ-32/2021 від 15.07.2021 року розмір завданого позивачу матеріального збитку становить 603 143,12 грн, проте у позовній заяві суму матеріального збитки позивач визначив у розмірі 575 072,00 грн.

При визначені суми матеріального збитку, що підлягав стягненню з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 позивач вирахував 99 000,00 грн, які просив сягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та 130 000,00 грн - з МТСБУ.

З огляду на те, що наведена сума була відшкодована позивачу, то суд дійшов висновку, що із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підлягає стягненню солідарно 346 072,00 грн матеріальної шкоди, тобто за вирахуванням із суми 575 072,00 грн віднесених позивачем до відшкодування ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та МТСБУ сум (99 000,00 грн та 130 000,00 грн відповідно).

Що стосується заявлених позивачем вимог про відшкодування завданої йому моральної шкоди, то суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір відшкодування є необґрунтовано завищеним, а тому виходячи з характеру правопорушення, його наслідків, глибини фізичних та душевних страждань, як на те вказувалось в позовній заяві, ступеня вини кожного з відповідачів, як це встановлено в судовому засіданні, з врахуванням вимог розумності і справедливості, дійшов висновку, що 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди буде необхідним і достатнім для відновлення стану позивача після ДТП.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження порушення власником транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 Правил дорожнього руху України при паркуванні власного транспортного засобу, а також що відповідна обставина мала наслідком настання дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 29 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Недашківська А.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених до ОСОБА_1 позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги заявник вказує на те, що порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з завданням позивачу шкоди. Разом із тим, ОСОБА_2 як потерпіла особа, уклавши зі страховиком ОСОБА_1 - ТДВ «СК «Альфа-Гарант» угоду про розмір страхового відшкодування, втратив право вимагати будь-які відшкодування безпосередньо від ОСОБА_1 в майбутньому. Відтак, пред`явлення позивачем до ОСОБА_1 додаткових вимог майнового характеру є неправомірним.

Рішення суду не містить належного обґрунтування солідарної відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у завдані позивачу внаслідок ДТП матеріальної та, як наслідок, моральної шкоди.

В судове засідання з`явився відповідач ОСОБА_1 та його представник Недашківська А.Ю. які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Треті особи Моторно (транспортне) страхове бюро України, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись засобами електронного зв`язук. Відповідно до звітів про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду поштова кореспонденція була доставлена 15.10.2025.

Представник ОСОБА_3 адвокат Конюшко Д.Б. про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся засобами поштового зв`язку. 30 жовтня 2025 року до Київського апеляційного суду поштова кореспонденція повернулась без вручення, причини «адресат відсутній за вказаною адресою».

Представник ОСОБА_2 адвокат Пустовий Б.В., про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся засобами поштового зв`язку. 04 листопада 2025 року до Київського апеляційного суду поштова кореспонденція повернулась без вручення, причини «адресат відсутній за вказаною адресою».

З огляду на вище викладене колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

З урахуванням доводів апеляційної скарги, предметом перегляду судом апеляційної інстанції є рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , в іншій частині рішення суду першої інстанції заявником не оскаржується.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 13.07.2020 року о 14 год. 31 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , на вул. І. Виговського, 20 у м. Києві, при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, в наслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач, що призвело до пошкодження транспортного засобу та завдання матеріальних збитків.

У свою чергу, в цей же час, а саме 13.07.2020 року о 14 год. 31 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_3 на перехресті вулиці І. Виговського та вул. Північно-Сирецька у м. Києві, під час розвороту на зелений сигнал світлофора, не надав дорогу автомобілю «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, під керуванням ОСОБА_3 внаслідок чого змусив останнього змінити напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, що призвело до створення аварійної обстановки.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17.09.2020 року у справі № 758/9254/20 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Згідно з нарядом-замовленням від 27.08.2020 року № А00006380, виданого ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 575 072,00 грн.

Відповідно до полісу № АО5864587 зі строком дії із 10.09.2019 року до 09.09.2020 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_3 , застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на суму 100 000,00 грн, розмір франшизи - 1 000,00 грн.

У той же час, згідно з витягом з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату настання ДТП не була застрахована.

15.07.2020 року та 11.08.2020 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та до МТСБУ з заявами про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

04.12.2020 року МТСБУ виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 130 000,00 грн.

15.01.2021 року між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 укладено Угоду про розмір страхової виплати і спосіб здійснення страхового відшкодування, за якою сума страхового відшкодування за страховим випадком 13.07.2020 року складає 87 000,00 грн, що за вирахуванням франшизи становить 86 000,00 грн.

21.01.2021 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 86 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 14573.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 15.07.2021 року № ВЕ-32/2021, складеного судовим експертом Семенченко П.О. на замовлення адвоката Пустового Б.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок пошкодження в ДТП 13.07.2020 року його автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 складає 603 143,12 грн.

Також, позивачем надано ремонтну калькуляцію № 08/08/20 від 04.08.2020 року, складену в системі Audatex, на суму 603 143,12 грн.

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Отже, спір про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі №441/756/18.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом установлено, що в результаті настання 13.07.2020 року ДТП за участі ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , та ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_3 , належний позивачу на праві власності транспортний засіб «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , що був припаркований, отримав механічні пошкодження.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17.09.2020 року у справі № 758/9254/20, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.11.2020 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з постанови Подільського районного суду м. Києва від 17.09.2020 року у справі № 758/9254/20 ОСОБА_1 не виїжджав на середину перехрестя і не зупинявся для того, що пропустити зустрічні транспортні засоби, а навпаки повністю проїхав стоп лінію без зупинки, не виїхав на середину перехрестя, як він зазначав і як зробив автомобіль, який рухався перед ним, і одразу намагався здійснити маневр розвороту. В цей час в зустрічному напрямку рухався автомобіль «Фольксваген», якого своїми діями ОСОБА_1 змусив змінити напрямок руху. У діях ОСОБА_1 суд вбачав склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 статті 122 КУпАП - порушення правил дорожнього руху, що спричинило створення аварійної обстановки.

Враховуючи наведене, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дії водія ОСОБА_1 перебувають в причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, а тому він повинен нести солідарну з ОСОБА_3 відповідальність за завдану позивачу матеріальну та моральну шкоду.

Колегія суддів частково з таким висновком суду не погоджується та звертає увагу, що в такому випадку винні у настанні дорожньо-транспортної пригоди особи повинні нести кожен окрему відповідальність за завдану позивачу шкоду, а не солідарну, як помилково вважав суд першої інстанції.

Оскільки ОСОБА_1 не звертався до суду з клопотанням про призначення судової експертизи, з метою, зокрема, встановлення частки вини кожного з водіїв у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів вважає, що загальна суму відшкодування має бути стягнута з відповідачів в рівних частинах, а саме: матеріальна - по 173 036 грн з кожного; моральна - по 2500,00 грн з кожного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч.ч.1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, колегія доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовільнити частково, рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 липня 2025 року в частині солідарного стягнення з відповідачів матеріальної та моральної шкоди змінити, стягнувши з останніх відповідне відшкодування в рівних частинах.

Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Недашківської Анастасії Юріївни задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 липня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 173 036 грн, моральну шкоду в розмірі 2 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 173 036 грн, моральну шкоду в розмірі 2 500,00 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2025 року

Головуючий Судді