Справа № 204/4833/25
Провадження № 2/0203/2122/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Іваницької І.В.

за участю секретаря судового засідання Кочевської В.Г.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилсервіс -Дніпро» Дніпровської міської ради про визнання незаконним нарахування за розподіл теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку та абонентське обслуговування

ВСТАНОВИВ:

06.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до Чечелівського районного суду міста Дніпра з позовом до Комунального підприємства «Жилсервіс -Дніпро» Дніпровської міської ради, в якому просить: визначити незаконним з боку Комунального підприємства «Жилсервіс -Дніпро» Дніпровської міської ради нарахування за розподіл теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку в сумі 1 155,51 грн, нараховані за опалювальний сезон 2024-2025 року та нарахування за абонентське обслуговування в сумі 172,99 грн на 01.04.2025; визначити незаконним з боку Комунального підприємства «Жилсервіс - Дніпро» Дніпровської міської ради будь-які нарахування за розподіл теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку та нарахування за абонентські послуги в подальшому; стягнути з Комунального підприємства «Жилсервіс -Дніпро» Дніпровської міської ради на свою користь судові витрати в сумі 1 223,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 24.11.2023 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до акту від 26.08.2024 відключена від мереж центрального опалення. Довідкою управляючої компанії будинку №76-А по пр. Олександра Поля в м. Дніпрі ТОВ «ЖСК «Проспект 2» №3/12 від 23.12.2024 було повідомлено, що за вказаною адресою у місцях загального користування, зокрема у під`їздах на сходових маршах, радіатори опалення відключені від загальної системи теплопостачання будинку та знаходяться в неробочому стані. Згідно з довідкою №5/03 від 20.03.2025 повідомлено, що за вказаною адресою відсутнє горище/техповерх та підвали, мережі теплопостачання розташовані в квартирах верхніх поверхів та цокольному поверсі. Враховуючи наведене, вважає незаконними здійснені відповідачем нарахування відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України №315 від 22.11.2018.

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 13.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилсервіс -Дніпро» Дніпровської міської ради про визнання незаконним нарахування за розподіл теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку та абонентське обслуговування передано за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 04.07.2025 для розгляду справи №204/4833/25 визначено головуючого суддю Іваницьку І.В.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 17.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, який вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначено на 21.08.2025.

31.07.2025 від Комунального підприємства «Жилсервіс -Дніпро» Дніпровської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Поданий відзив на позовну заяву обґрунтований наступним:

-обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових мереж опалення (загальнобудинкові потреби опалення) повинен оплачуватися всіма співвласниками багатоквартирних будинків, не залежно від того, як опалюється квартира (індивідуально чи централізовано);

-внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною;

-нарахування Комунальним підприємством «Жилсервіс - Дніпро» Дніпровської міської ради витрат відповідно до Методики №315 проводиться незалежно від стану теплоізоляції трубопроводів підвалу на підставі даних про довжину, діаметр трубопроводів, загальної площі будинку, площі квартири власника;

-відсутність опалювальних приладів у під`їзді не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування.

У судовому засіданні 21.08.2025 було оголошено перерву до 11.09.2025.

22.08.2025 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначив, що центральне опалення в місцях загального користування відсутнє, він як власник квартири не повинен поновлювати центральне опалення на сходових клітинах; відповідач має проводити розподіл та нарахування мешканцям будинку з центральним опаленням відповідно до показників лічильника; договірні відносини з відповідачем не оформлені, підстави для нарахування абонентської плати відсутні.

27.08.2025 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначив, що не мав законних підстав оскаржити наказ КП «Жилсервіс -Дніпро» Дніпровської міської ради №29 від 15.12.2022.

У судовому засіданні 11.09.2025 розгляд справи відкладений на 09.10.2025.

12.09.2025 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позов, в якій він, зокрема, зазначив, що за проектом будинку з початку забудови підвальне приміщення та горище (технічний поверх) відсутні, на сходових клітинах, у зв`язку з аварійною ситуацією, управляючою компанією ТОВ «ЖСК «Проспект-2» вимкнено центральне опалення до того, як позивачем було придбано квартиру у 2023 році, отже відсутні підстави для оплати послуг з централізованого опалення місць загального користування.

16.09.2025 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі, які залишені судом без розгляду з огляду на відсутність підстав для їх прийняття відповідно до ч.5 ст. 174 ЦПК України.

Судове засідання, призначене на 09.10.2025, знято з розгляду у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Іваницької І.В.

У судовому засіданні 03.11.2025 позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити; представники відповідача проти задоволення позову заперечили, просили у задоволенні позову відмовити. Судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

У судовому засіданні 19.11.2025 за участю позивача проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 24.11.2023 ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 24.11.2023, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. за №886, на підставі чого та рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 70383670 від 24.11.2023 були внесені відомості до Державного реєстру речових прав (номер відомостей про речове право: 52671869).

Відповідно до акту про відключення квартири (нежитлового приміщення) від мереж центрального опалення від 26.08.2024 квартира за вказаною адресою відключена від мереж центрального опалення. Згідно з цим актом відключення виконано шляхом зварюванням чотирьох стояків, залишено транзитних ізольованих стояків діаметром 20 мм 3 штуки, діаметром 16 мм 1 штука.

За особистим рахунком ОСОБА_1 №9-902871 станом на 22.04.2025 (без нарахування за 04.2025) наявна заборгованість за опалення місць загального користування в сумі 1 155,51 грн та абонплату в сумі 172,99 грн, з якою позивач не погоджується, оскільки послуг з теплопостачання не споживає; центральне опалення у місцях загального користування, зокрема у під`їздах на сходових маршах, відсутнє (радіатори опалення відключені від загальної схеми теплопостачання будинку та знаходяться у неробочому стані); за адресою: АДРЕСА_2 відсутнє горище/техповерх та підвал, мережі теплопостачання розташовані в квартирах верхніх поверхів та цокольному поверсі (підтверджується довідками ТОВ «ЖСК «Проспект-2» №3/12 від 23.12.2024, № 5/03 від 20.03.2025).

Викладене стало підставою для звернення з даним позовом, в якому позивач просить:

- визначити незаконним з боку Комунального підприємства «Жилсервіс -Дніпро» Дніпровської міської ради нарахування за розподіл теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку в сумі 1 155,51 грн, нараховані за опалювальний сезон 2024-2025 року, та нарахування за абонентське обслуговування в сумі 172,99 грн на 01.04.2025;

- визначити незаконним з боку Комунального підприємства «Жилсервіс - Дніпро» Дніпровської міської ради будь-які нарахування за розподіл теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку та нарахування за абонентські послуги в подальшому;

- стягнути з Комунального підприємства «Жилсервіс -Дніпро» Дніпровської міської ради на свою користь судові витрати в сумі 1 223,31 грн.

Між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії до місць загального користування багатоквартирного будинку, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів від 21 серпня 2019 року №830 (далі - Правила), Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (далі Методика), якою встановлено порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.

Положеннями частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, не зважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Пунктом 35 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що до спільного майна багатоквартирного будинку належать, зокрема, і приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі №311/3489/18.

Відповідно до пункту 24 Правил, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Згідно пункту 14 Правил, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (надалі Методика).

Відповідно до пунктів 36, 37, 38 Правил споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

У постановах від 26 вересня 2018 року (справа №703/58/16-ц) та від 03 жовтня 2019 року (справа №539/2966/15-ц) Верховний Суд зазначив, що оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування згідно з встановленими тарифами.

У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року (справа №703/4963/15-ц) висловлено правову позицію про те, що нарахування оплати за опалення місць загального користування здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства та існуючих нормативних документів, відповідачі дану послугу фактично отримують, а тому повинні її оплачувати. Нарахування плати за послугу з централізованого опалення у місцях загального користування проводиться рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення.

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 311/3489/18 дійшов висновку, що відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати за централізоване опалення місць загального користування будинку.

У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №703/58/16-ц, в якій відповідач також посилався на відсутність приладів опалення місць загального користування, Верховний Суд зазначив, що підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. У будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, належний температурний режим вище 0° C підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку та на горищі. Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами. Суд зазначив, що помилковим є висновок про те, що відповідач не повинен сплачувати за утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку.

Таким чином відсутність у квартирі відповідача централізованого опалення та відсутність приладів опалення місць загального користування у відповідному під`їзді будинку ще не свідчить про відсутність витрат теплової енергії, пов`язаних з транзитними (транспортними) витратами при постачанні позивачем теплової енергії по всьому обладнанню, призначеному для опалення будинку.

При цьому відновлення демонтованих систем опалення є функцією балансоутримувача будинку (стаття 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункт 24 Правил).

Згідно з п. 12 розділу ІV Методики, яка є чинною, в тому числі на час виникнення спірних відносин, та має виконуватися сторонами, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

З огляду на викладене, підстави вважати здійснені відповідачем позивачу спірні нарахування за розподіл теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку незаконними відсутні. При цьому, суд враховує, що підставою позову, на думку позивача, було саме відсутність законних підстав для відповідного нарахування, чому надана оцінка судом; обґрунтованість розрахунку позивачем під сумнів не ставилась.

Щодо правомірності нарахування за абонентське обслуговування суд зазначає наступне.

Плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води) (п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Тобто, плата за абонентське обслуговування є обов`язковий платіж, який кожен споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг незалежно від кількості спожитої послуги.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі №462/1232/23 (провадження №61-16076св23).

Суд звертає увагу, що відповідно до п.33 Правил плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається в тому числі з плати за абонентське обслуговування; споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору (п. 37 Правил), тому відсутність відповідного договору не є підставою для звільнення позивача від нарахування за абонентське обслуговування.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення позову в частині визнання незаконним з боку Комунального підприємства «Жилсервіс -Дніпро» Дніпровської міської ради нарахування за розподіл теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку в сумі 1 155,51 грн, нарахованих за опалювальний сезон 2024-2025 року, та нарахування за абонентське обслуговування в сумі 172,99 грн на 01.04.2025, відсутні.

Крім того, згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, яка кореспондується зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на викладене, позовна вимога в частині визнання незаконними з боку відповідача будь-яких нарахувань за розподіл теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку та за абонентське обслуговування в подальшому задоволенню не підлягає, оскільки права та інтереси позивача на час звернення з позовом до суду в цій частині не порушені, відповідні нарахування ще не здійснені.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилсервіс -Дніпро» Дніпровської міської ради про визнання незаконним нарахування за розподіл теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку та абонентське обслуговування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.12.2025.

Суддя І.В. Іваницька