УХВАЛА

02 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 632/598/24

провадження № 61-14873ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фермер Агро», третя особа - виконавчий комітет Златопільської міської ради Харківської області, про розірвання договорів оренди земельних ділянок та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати укладений між нею та ТОВ «Фермер Агро» договір оренди належної їй земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0016, площею 6,7787 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 18 січня 2021 року, що був укладений строком на 15 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, стягнути з відповідача орендну плату за два роки у розмірі 20 000,00 грн (по 10 000,00 грн за кожний рік), 359,00 грн - пеню, передбачену пунктом 13 договору, 648,62 грн - інфляційні втрати на підставі частини другої статті 625 ЦК України та 445,90 грн - 3% річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Крім цього, заявив про компенсування судових витрат у вигляді судового збору у сумі 1 937,92 грн та 10 000,00 грн - витрат на правничу допомогу.

Первомайський міськрайонний суд Харківської області рішенням від 14 квітня 2025 року позовні вимоги задовольнив.

Розірвав договір оренди земельної ділянки без номеру, укладений 18 січня 2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «Фермер-Агро», відносно земельної ділянки площею 6,7787 га, кадастровий номер :09:000:0016.

Стягнув з ТОВ «Фермер-Агро» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою площею 6,7787 га, кадастровий номер :09:000:0016 та нарахування на неї у розмірі 21 453,52 грн, з яких: 20 000,00 грн - невиплачена орендна плата за 2022-2023 роки; 359,00 грн - пеня, передбачена пунктом 13 розірваного договору; 648,62 грн - інфляційні втрати на підставі частини другої статті 625 ЦК України та 445,90 грн - 3% річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Харківський апеляційний суд постановою від 04 листопада 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Фермер-Агро» задовольнив частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 квітня 2025 року в частині задоволених позовних вимог скасував та ухвалив в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнив частково.

Стягнув з ТОВ «Фермер-Агро» на користь ОСОБА_1 недоплачену орендну плату за 2023 рік в сумі 13 000,00 грн, 3 % річних від простроченої суми у розмірі 357,95 грн, індекс інфляції у розмірі 660,89 грн та 13,32 грн пені, встановленої пунктом13 договору.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди відмовив.

Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

26 листопад 2025 року від ОСОБА_2 , яка діє від імені ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга на постанову Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року у вказаній справі.

Вивчивши касаційну скарну та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у справі з ціною позовів, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріпленоперехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Отже, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2025 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн) та становить 21 453,52 грн.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник покликається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також справа має виняткове для нього значення.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що справа має виняткове для нього значення не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку, оскільки заявником не наведено даних щодо фундаментального значення цього питання.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Таким чином, обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позовів, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фермер Агро», третя особа - виконавчий комітет Златопільської міської ради Харківської області, про розірвання договорів оренди земельних ділянок та стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров