Справа № 766/3627/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді Булах Є.М.

Секретар судового засідання Кошева А.П.

Справа №766/3627/24; провадження №2/766/6003/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за

позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), поданої представником за ордером, адвокатом Кравчук Тетяною Миколаївною(РНОКПП: НОМЕР_2 , місцезнаходження: 73485, м. Херсон, смт. Антонівка, вул.. Воронцовська, буд. 8)

до

відповідача: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ),

третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (, місцезнаходження: 03170, м. Київ, пр.-т Перемоги, буд. 65)

предмет та підстави позову: про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП

учасники справи: не з`явилися

негайно після закінчення судового розгляду по суті, ухвалив рішення про наступне та,-

встановив:

І. Виклад позиції позивача.

08 березня 2024 року представник позивача через підсистему «Електронний Суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 26 450, 00 грн.; моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.; здійснити розподіл судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.10.2023 року о 11-00 годині ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом MERSEDES BENZ S 350 номерний знак НОМЕР_4 в м. Херсоні по вул. І. Куліка на нерегульованому перехресті з вул. Тираспільська, повертаючи ліворуч, перетинаючи зустрічну смугу не надав перевагу в русі автомобілю MITSUBISHI LANCER д/н НОМЕР_5 під керуванням позивача, який рухався у зустрічному напрямку внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів, які отримали механічні пошкодження.

Відповідача, відповідно до постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 08.12.2023 року у справі № 766/9528/23, визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративний штраф в сумі 850 гривень. Рішення суду набрало законної сили.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль позивача MITSUBISHI LANCER д/н НОМЕР_5 .

Згідно акту виконаних робіт від 06.12.2023 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля MITSUBISHI LANCER д/н НОМЕР_5 після зазначеної дорожньо-транспортної пригоди від 08.12.2023 року становить 120 000 гривень.

АТ «СГ`ТАС», сплатила позивачу 96 750, 00 гривень страхового відшкодування за пошкодження автомобіля за страховим полюсом № АТ3375237.

Не відшкодованою залишилася завдана шкода внаслідок ДТП, що спричинена автомобілю у сумі 23 250,00 грн. та 3 200,00 грн. франшиза.

Крім того, внаслідок пошкодження автомобілю, позивач тривалий час не міг користуватись своїм автомобілем та враховуючи, що останній проживає у м. Херсон, с. Антонівка, яке перебуває під постійними обстрілами, позивачу та його родині довелось певний час користуватись громадським транспортом, що викликало незручності у пересуванні та порушення звичайного ритму життя, що у свою чергу призвело до моральних страждань, які оцінюються позивачем у 10 000,00 грн..

У зв`язку із неможливістю у досудовому порядку врегулювати даний спір, позивач вимушений звернутися до суду із позовом та просить стягнути з відповідача невідшкодовану завдану матеріальну шкоду у розмірі 23 250,00 грн. та 3 200,00 грн. франшизи, а також 10 000,00 грн. моральної шкоди.

ІІ. Виклад позиції відповідача.

30.05.2025 року представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано Головуючому 02.06.2025 року у якому заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заперечуючи проти заявленого позову зазначає, що вартість відновлюваного ремонту занадто завищеною та не відповідає реальним пошкодженням завданим транспортному засобу позивача. Позивачем в якості доказу надано акт виконаних робіт, не підписаний стороною замовника.

На підтвердження факту заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу, позивач відповідно до вимог ст.23 ЦК України, не вказав конкретних обставин та не довів, зокрема, про зміну стану здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та не надано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин.

За таких обставин просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

ІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.04.2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу/представнику надано строк для усунення виявлених недоліків.

26.08.2024 року через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника позивача про усунення недоліків на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано судді 28.08.2024 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 12.09.2024 року.

У зв`язку із перебуванням Головуючого у справі у відпустці, розгляд справи не відбувся. Судове засідання призначено на 12.03.2025 року, 30.04.2025 року, 29.05.2025 року , які відкладались у зв`язку із заявленим клопотання сторони відповідача про відкладення судового засідання. Розгляд справи призначено на 22.07.2025 року.

20.05.2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано клопотання про долучення доказів на підтвердження понесених витратна сплату послуг за договором про надання правової/правничої допомоги; просила провести судове засідання 29.05.2025 року без участі позивача, позовні вимоги підтримала, яке відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано судді 21.05.2025 року.

21.05.2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано клопотання про долучення доказів направлення додаткових доказів (на підтвердження понесених витратна сплату послуг за договором про надання правової/правничої допомоги) відповідачу/представнику, яке відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано судді 22.05.2025 року.

30.05.2025 року представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву.

16.07.2025 року представник відповідача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, з урахуванням позиції викладеної у відзиві на позов.

22.07.2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

У зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у Херсонській області та м. Херсон, судове засідання 22.07.2025 року не відбулось. Розгляд справи призначено на 29.09.2025 року.

У зв`язку із перебуванням Головуючого у судовому засіданні з розгляду іншої цивільної справи розгляд справи не відбувся. Судове засідання призначено на 25.11.2025 року.

Сторони та їх представники у судове засідання не з`явились, раніше подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомляв, пояснень щодо суті спору не направлено.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.12.2023 року у справі №766/9528/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які становлять 850 грн. та судовий збір в сумі 536, 80 грн. Судом встановлено такі обставини та події, що ОСОБА_2 21.10.2023 року о 11:00 год. у м. Херсоні по вул. І. Куліка, керуючи транспортним засобом Mersedes Benz S 350 д.н.з. НОМЕР_4 , на нерегульованому перехресті з вул. Тираспільська, повертаючи ліворуч, перетинаючи зустрічну смугу, не надав перевагу у русі автомобілю Mitsubishi Lanser д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого відбулось зіткнення, при цьому автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.п.2.3 б, 10.1, 11.3, 16.13 ПДР України, та своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Власником автомобіля «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_5 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .

За результатами перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, виявлено поліс №АТ3375237 страховою компанією АТ «СГ «ТАС» транспортного засобу «MERSEDES BENZ» д.н.з. НОМЕР_7 , що підтверджено скріншотом роздруківки із сайту пошуку чинності внутрішнього страхування.

Згідно копії акту виконаних робіт від 06.12.2023 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля MITSUBISHI LANCER д/н НОМЕР_5 після дорожньо-транспортної пригоди від 08.12.2023 року становить 120 600,00 гривень.

Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» сплачено ОСОБА_1 96 750,00 грн. страхового відшкодування за полісом №АТ3375237 від 11.02.2023 р., що підтверджується випискою про зарахування коштів.

V. Оцінка Суду.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені статтею 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За вказаних обставин обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, вина у завданні шкоди, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За встановленого судом та перевіреного доказами, постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 08.12.2023 року у справі №766/9528/23, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, має у справі що розглядається преюдиційне значення.

А отже обставини щодо винуватих дій водія автомобіля Mersedes Benz S 350 д.н.з. НОМЕР_4 , вчинених 21.10.2023 року о 11-00 год. по вул. І. Куліка, на нерегульованому перехресті з вул. Тираспільська, в результаті яких був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi Lanser» д.н.з. НОМЕР_5 є встановленими і доказуванню в даній справі не підлягають.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вимог статті 1188 ЦК України, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи, що згідно розрахунку страхового відшкодування ФОП ОСОБА_3 від 06.12.2023 року за страховим випадком 21.10.2023 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля MITSUBISHI LANCER д/н НОМЕР_5 після дорожньо-транспортної пригоди від 08.12.2023 року становить 120 600,00 гривень. а розмір страхового відшкодування ОСОБА_1 склав 96 750, 00 грн., позивачу залишилася не компенсованою шкода внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 23 850,00 грн. та франшиза у розмірі 3 200, 00 грн.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

З матеріалів справи встановлено, що винним у скоєній ДТП є ОСОБА_2 , відповідальність якого була застрахована за страховим полісом № АТ3375237 та за яким була передбачена франшиза у розмірі 3 200,00 грн. Відповідно до викладених обставин позивачем про сплату на його користь страхового відшкодування за збитки спричиненні ОСОБА_2 у розмірі 96 750,00 грн. за мінусом франшизи у розмірі 3 200,00 грн., то її розмір має бути компенсований особою, що відповідальна за їх завдання.

За встановлених судом обставин, враховуючи доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та завданні збитків позивачу, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 26 450,00 грн. (23 250,00 грн. + 3 200,00 грн(франшиза))є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Твердження сторони відповідача про недоведеність розміру матеріальних збитків, що спричинені автомобілю позивача в результаті ДТП судом до уваги не сприймаються, як такі, що не підтвердженні належними та допустимими доказами.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10000, 00 грн. суд виходить з наступного.

Як роз`яснено у п.п.3, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

У відповідності до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За обставинами цієї справи, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з того, що пошкодження майна спричиняє його власнику моральні страждання, порушує звичний уклад життя та має наслідком докладання додаткових зусиль для відновлення пошкодженого майна, а тому, з урахуванням встановленого судом в ході розгляду даної справи, визначений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 10 000, 00 грн. є розумним, достатнім і співмірним, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

V. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до квитанції №6311-4492-3938-0459 від 08 березня 2024 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн. який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судового збору.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000, 00 грн., суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3, 4ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01)).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.

В підтвердження обґрунтованості понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача до матеріалів справи долучено:

- договір про надання правової(правничої) допомоги від 08.12.2023 року укладений між адвокатом Кравчук Т.М. та ОСОБА_1

- додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 08.12.2023 року, укладений між адвокатом Кравчук Т.М. та ОСОБА_1 , за яким відповідно до п. 4 договору про надання правової (правничої допомоги) від 08.12.2023 року сторони дійшли згоди та визначили розмір гонорару у фіксованій формі, який включає в себе збір та підготовку документів, складання процесуальних документів у справі про стягнення завданої шкоди та становить 6000,00 грн;

- акт приймання виконаних робіт від 08.03.2024 року, укладений між адвокатом Кравчук Т.М. та ОСОБА_1 , за яким адвокат надала в повному обсязі передбачений договором об`єм робіт з підготовки позову до суду, а ОСОБА_1 здійснив повний розрахунок відповідно до додатку до Договору від 08.12.2023 року;

- квитанцію до прибуткового касового ордера від 08.12.2023 р. про сплату ОСОБА_1 за договором від 08.12.2023 р. 6000,00 грн. адвокату Кравчук Т.М.

Врахувавши характер спірних правовідносин, складність справи, тривалість її розгляду, обсяг виконаних робіт (наданих послуг) і часу, витраченого на виконання цих робіт (послуг), суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Суд вважає такий розмір витрат дійсним та реальним з урахуванням як об`єму виконаної роботи, так і обставинами справи.

Керуючись ст. ст. 16, 1187 ЦК України, ст. ст. 2, 76, 81, 89, 133, 139, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»(, місцезнаходження: 03170, м. Київ, пр.-т Перемоги, буд. 65) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 26 450, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди - 10 000, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування судового збору - 1 211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу - 6 000, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 25.11.2025 року.

СуддяЄ. М. Булах