Провадження № 2/127/4484/24
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Конончук І.В.,

прокурора Кавун О.І.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Непийводи К.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та зобов`язання до вчинення дій

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом їх повернення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2024 прийнято справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

02.06.2025 на адресу суду представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Непийводою К.В. подано заяву (клопотання) про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви. Заяву мотивовано тим, що 09.04.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12.03.2025 (Закон № 4292-ІХ), яким внесені зміни, зокрема до ст. 388, 390, 391 ЦК України та ст. 177, 185, 265 ЦПК України. Зокрема, ст. 391 ЦК України доповнена частиною другою, відповідно до якої, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу.

Як зазначає представник відповідача позовні вимоги прокурором заявлені саме на підставі ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на це, на підставі вказаних змін, підстави для звернення мають обґрунтовуватися саме статтями 387 та 388 ЦК України, з дотриманням вимог, встановлених новою редакцією Цивільного кодексу України, які набрали чинності 09.04.2025. Згаданим Законом також доповнено другим абзацом частину четверту статті 177 ЦПК України, відповідно до якої у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Зважаючи на те, що предметом даного спору є, серед іншого, вимога про витребування (повернення) земельних ділянок у відповідача в порядку ст. 388 ЦК України, на переконання представника відповідача, положення Закону №4292-ІХ щодо зворотної дії в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна підлягають застосуванню у даній справі, адже на момент набрання чинності вказаним Законом у даній справі судом першої інстанції відповідне рішення не ухвалене. Позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом сплачений судовий збір за 8 вимог немайнового характеру, водночас експертно-грошової оцінки спірних земельних ділянок, чинної на дату подання позовної заяви, у матеріалах справи немає.

З огляду на викладене представник відповідача ОСОБА_13 стверджує, що з метою дотримання чинних норм законодавства, виникла необхідність у внесенні позивачем на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, оскільки у випадку задоволення позову відповідач матиме законне право на отримання компенсації без звернення до суду із окремим позовом.

З огляду на викладене в клопотанні (заяві) просила залишити позов без руху, встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

05.06.2025 прокуратурою Вінницької області, через канцелярію суду подано письмові заперечення на заяву про залишення позовної заяви без руху. Суть заперечень зводиться до того, що вимоги Закону №4292 стосуються лише добросовісних набувачів. Однак, як стверджує прокурор, відповідач у справі ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки. Посилаючись на висновки Великої Палати ВС висловлені у постанові від 22.06.2021, яка ухвалена по справі №200/606/18, прокурор зазначає, що не може вважатись добросовісною особа, яка знала чи мала знати про набуття нею майна всупереч закону. Посилаючись на правову позицію ВП ВС від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14 ц, прокурор зазначає, що проявивши розумну обачність, ознайомившись зі змістом земельного та водоохоронного законодавства і за необхідності отримавши правову допомогу перед набуттям цієї земельної ділянки відповідач міг і повинен був знати про те, що зазначена ділянка належить до земель водного фонду. Також прокурор зазначає, що ОСОБА_1 в ході розгляду цієї справи не довів, що він є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, хоча доведення його добросовісності покладається саме на нього, як набувача земельної ділянки. Саме ОСОБА_1 , згідно доводів прокурора, в межах цієї справи мав довести, що він не знав і не міг знати про те, що спірна земельна ділянка придбана у особи, яка не мала права її відчужувати. Також прокурор зазначає, що Закон № 4292 набрав чинності 09.04.2025, та станом на час пред`явлення позову, діяли норми ст. 177 ЦПК України в іншій редакції. А тому посилання сторони відповідача на необхідність виконання вимог норм ст. 177 ЦПК України в редакції після 09.04.2025, на переконання прокурора не заслуговують на увагу.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Непийвода К.В. свою заяву про залишення позову без руху підтримала з підстав, що наведено у її заяві, та просила ухвалити відповідне процесуальне рішення, яким залишити позовну заяву прокурора без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Додатково зазначила, що письмові заперечення прокурора не гуртуються на вимогах як матеріального так і процесуального закону, оскільки законодавцем допущено зворотну дію в часі наведених вище норм закону, які спрямовані на захист прав добросовісних набувачів спірного майна. Добросовісність набувача за ЦК України презюмується, поки не буде доведено протилежне, та протилежне жодним судовим рішенням на даний час не встановлено.

Прокурор Кавун О.І. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 з підстав, що наведено у письмових запереченнях прокурора.

Залучені до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про день, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомлено.

З огляду на викладене суд вирішив здійснити розгляд наведеної заяви (клопотання) у відсутність учасників справи, які у судове засідання не прибули.

Заслухавши учасників справи, які прибули в судове засідання (їх представників), дослідивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доводам внесеної на розгляд суду заяви, доводам заперечення прокурора щодо наведеної заяви, суд прийшов до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

09.04.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12.03.2025 (Закон № 4292-ІХ), яким внесені зміни, зокрема до ст. 388, 390, 391 ЦК України та ст. 177, 185, 265 ЦПК України. Зокрема, ст. 391 ЦК України була доповнена частиною другою, відповідно до якої, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви прокурора, позовні вимоги прокурором заявлені, з поміж іншого, на підставі ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов). З 09.04.2025 вказана стаття матеріального закону доповнена частиною другою, якою унормовано підстави вирішення питання володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування при наявності відповідного спору з суб`єктом права приватної власності, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, попередньо вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна на користь такого суб`єкта права приватної власності, де зазначено, що такі спори вирішуються саме на підставах, що зазначені у ст.ст. 387 і 388 цього Кодексу, тобто на підставах, що передбачені для віндикаційних позовів.

Законом «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12.03.2025 (Закон № 4292-ІХ) також доповнено другим абзацом частину четверту статті 177 ЦПК України, відповідно до якої у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Згідно з прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 4292, положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Таким чином, зважаючи на те, що предметом даного позову є, серед іншого, вимоги про повернення відповідачем земельної ділянки (негаторний позов), які (вимоги), у відповідності до ч. 2 ст. 391 ЦК України вирішуються на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України, положення Закону №4292-ІХ щодо зворотної дії в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна підлягають застосуванню у даній справі, адже на момент набрання чинності вказаним Законом у даній справі, судом першої інстанції відповідне рішення по суті позовних вимог не ухвалено.

Як встановлено з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом до матеріалів справи долучено платіжну інструкцію № 1580 від 26.06.2024 на суму 24224 грн., які сплачено до бюджету в якості судового збору за 8 (вісім) позовних вимог немайнового характеру. (а.с. 48 т. 1).

Поряд з цим експертно-грошової оцінки спірних земельних ділянок, чинної на дату подання позовної заяви, не проведено (до матеріалів справи не долучено), що на переконання суду, з огляду на запроваджені законодавчі новели, є недоліком позовної заяви, який має бути усунуто позивачем, оскільки законом допущено зворотну дію в часі наведених норм закону, в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна.

Запровадження законодавцем вказаного процесуального інституту спрямоване на захист прав добросовісного набувача нерухомого майна, у всіх справах, які вирішуються на підставі норм ст. 391 ЦК України, рішення в яких (справах) не ухвалено.

Підпунктом а) п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. В якості доказу вартості майна суду може бути подано звіт про експертно-грошову оцінку спірної земельної ділянки, також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб`єкта оціночної діяльності.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Ціна (оцінка) ринкової вартості спірного майна на момент звернення до суду повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної експертної установи).

За приписом ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

За нормою абз. 3 п. 2 розділу ІV Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженого наказом Фонду державного майна України 17.05.2018 № 658, строк дії звіту про оцінку не може перевищувати шість місяців з дати оцінки, що зазначається в такому звіті.

З огляду на викладене позивач, на виконання цієї ухвали суду, має представити відповідний документ про проведення незалежної експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки, згідно відомостей якої (оцінки), відповідно внести на депозитний рахунок суду визначеної такою оцінкою суми грошових коштів.

Заперечення прокурора, з приводу відсутності правових підстав для задоволення заяви представника відповідача про залишення позову без руху судом до уваги не приймаються, оскільки суд не погоджується з позицією прокурора щодо самої процесуальної можливості під час вирішення питання про залишення позову без руху констатації у такій ухвалі (якою не вирішуються вимоги позову по суті), факту добросовісності/недобросовісності відповідача. Оцінка таким обставинам надається при вирішенні справи по суті. Протилежне (надання оцінки цим обставинам в ухвалі суду про залишення позову без руху), безперечно вказувало б на упередженість суду щодо однієї сторони, тобто констатація факту добросовісності/недобросовісності в ухвалі про залишення позову без руху, свідчило б про формування позиції суду з вирішення справи по суті в «проміжковому» процесуальному документі, яким справа по суті не вирішується, що на переконання суду є недопустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Як встановлено ч. 5 ст. 12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Це означає, що у спорах про витребування майна (або його повернення, оскільки такі позови згідно ч. 2 ст. 391 ЦК України, вирішуються на підставі статей 387 і 388 ЦК України), суд спочатку припускає, що набувач діяв сумлінно, поки не буде доведено протилежне. Тобто, якщо власник намагається повернути своє майно від добросовісного набувача, він має довести, що набувач знав або міг знати про те, що майно було відчужено незаконно. Якщо власник не може довести недобросовісність набувача, то майно залишається у володінні набувача. Важливо зазначити, що презумпція добросовісності діє, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визначена законодавцем процесуальна вимога, щодо внесення позивачем, у цій категорії справ, на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельних ділянок) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, є забезпечувальною сумою, якою забезпечується право особи добросовісного набувача, на отримання відповідної грошової компенсації вартості майна, яке у нього витребовується (повертається), про що (добросовісність/недобросовісність) суд констатує у своєму рішення при формуванні висновків по суті позовних вимог.

Якщо суд за результатами розгляду справи прийде до висновку щодо добросовісності/недобросовісності відповідача, ухвалюється відповідне рішення, з відповідними, визначеними законодавцем, процесуальними наслідками: 1) як для добросовісного набувача у разі такої констатації; 2) як недобросовісного відповідача у разі такої констатації.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд не може викласти висновки, які формуються та викладаються у рішенні суду, яке ухвалюється по суті позовних вимог.

Згідно ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

За таких обставин суд вважає, що позовну заяву першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом їх повернення, слід залишити без руху, про що повідомити позивача та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175,177, 187, 258-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника Непийводи Катерини Вікторівни, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про залишення позовної заяви без руху задовольнити.

Позовну заяву першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом їх повернення залишити без руху та надати позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання позивачем даної ухвали суду.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо у встановлений строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, вона буде залишена без розгляду.

Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 26.11.2025 року.

Суддя: