Справа № 135/1148/25
Провадження № 2-о/347/128/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Книщука Р.М.,

секретаря Додяк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Ладижинське управління Гайсинської філії Вінницького обласного центру зайнятості, ОСОБА_2 про встановлення факту припинення трудових відносин,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , заінтересовані особи Ладижинське управління Гайсинської філії Вінницького обласного центру зайнятості, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту припинення трудових відносин, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.10.2005 р. за записом №14 трудової книжки заявник був прийнятий на посаду комерційного директора до ПП ОСОБА_2 . 15.05.2007р. за записом №15 був звільнений з посади в зв`язку з розширенням та реструктуризацією. 16.05.2007р. за записом №16 прийнятий на посаду керуючого спеціалізованими магазинами «Імперія» та «Імперія+». 15.05.2007р. за записом №17 трудової книжки запис №15 недійсний. Звільнений з посади в зв`язку з розширенням та реструктуризацією. 16.05.2007р. за записом №18 запис за №16 недійсний. Прийнятий на посаду керуючого спеціалізованими магазинами «Імперія» та «Імперія+». 30.11.2010 р. за записом №19 звільнений за власним бажанням, згідно поданої заяви ст.38 КЗпП України. Заявник неодноразово звертався до Ладижинського управління Гайсинської філії Вінницького обласного центру зайнятості, Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління ДПС в Івано-Франківській області з приводу надання інформації про припинення трудових відносин з фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 , однак отримав відповіді, що така інформація відсутня. Тому, з цих підстав змушений звернутися до суду задля уникнення проблем з офіційним працевлаштуванням. Просить заяву задоволити.

Заявник ОСОБА_1 у поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити..

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (стаття 315 ЦПК України).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п. 7 вказаної вище Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 22.11.1993р., 06.10.2005 р. за записом №14 трудової книжки заявник був прийнятий на посаду комерційного директора до ПП ОСОБА_2 . 15.05.2007р. за записом №15 був звільнений з посади в зв`язку з розширенням та реструктуризацією. 16.05.2007р. за записом №16 прийнятий на посаду керуючого спеціалізованими магазинами «Імперія» та «Імперія+». 15.05.2007р. за записом №17 трудової книжки запис №15 недійсний. Звільнений з посади в зв`язку з розширенням та реструктуризацією. 16.05.2007р. за записом №18 запис за №16 недійсний. Прийнятий на посаду керуючого спеціалізованими магазинами «Імперія» та «Імперія+».

Згідно запису №19 від 30.11.2010 р. ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням, згідно поданої заяви ст.38 КЗпП України (директор С.Б. Мельник).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно з ч. 2 ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін ( ч. 1 ст. 21 КЗпП України)

Отже, трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 260 «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та, зокрема, п.2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи.

Згідно п. 8, 14 вказаного Порядку, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору; записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору дають право фізичній особі внести записи до трудової книжки працівника про прийняття та звільнення його з роботи.

За змістом такого Порядку, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються з фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин.

Таким чином, у разі відсутності однієї зі сторін виникають труднощі зі встановленням обставини щодо припинення трудового договору, оскільки п. 8 Порядку передбачає звернення сторін (а не однієї сторони) у центрі зайнятості. За відсутності ж такої можливості підставою для зняття трудового договору з реєстрації та подальше внесення відповідних відомостей до трудової книжки може бути рішення суду, яке набрало законної сили про припинення дії трудового договору.

Згідно листа Ладижинського управління Гайсинської філії Вінницького обласного центру зайнятості від 11.03.2025р. вбачається, що під час реєстрації ОСОБА_1 в Ладижинському управлінні Гайсинської філії Вінницького обласного центру зайнятості 23 січня 2025 р., було встановлено факт зайнятості, а саме відсутність дати припинення трудових відносин згідно «Договору фізичної особи з працівником» з ФОП ОСОБА_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) від 06.10.2005 р. за № 1073 зареєстрованого Коломийською філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості.

Згідно ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» заявник належить до зайнятих осіб, а зайнятій особі не може бути надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. Тому, було запропоновано розірвати трудові відносини згідно договору з вищевказаним роботодавцем в службі зайнятості, яке можливе за умови присутності обох сторін, роботодавця і найманого працівника, і лише потім звернутися до служби зайнятості з метою реєстрації та набуття статусу безробітного.

Відповідно до листа Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області від 24.03.2025р. зазначено, що відповідно до наявних відомостей в реєстрі застрахованих осіб, з 06.10.2005р. заявник перебував у трудових відносинах із фізичною особою-підприємецею ОСОБА_2 , яка зареєстрована в м.Коломия Івано-Франківської області. В результаті проведеного аналізу поданої звітності фізичною особою-підприємецею ОСОБА_2 виявлено, що звітність за найманих працівників подано по листопад 2010року. Проте, в останньому звіті за листопад 2010р., який був поданий нею 20.12.2010р. і зареєстрований за №12927 відсутня інформація про припинення із ОСОБА_1 трудових відносин.

Також листом Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28.03.2025р. заявника було повідомлено про те, що станом на 28.03.2025р. в Реєстрі застрахованих осіб у персональній електронній обліковій картці застрахованої особи наявні відомості про початок трудових відносин зі страхувальником ФО -підприємцем ОСОБА_2 06.10.2005р., відомості про припинення трудових відносин відсутні.

Згідно листа Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 16.04.2025р., зазначено, що у трудовій книжці наявний запис про припинення трудових відносин 30.11.2010р., однак інформація щодо розірвання трудових відносин з фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 в ДПС відсутня.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд вважає, доведеним факт того, що дійсно між ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 припинені трудові відносини на підставі ст. 38 КЗпП України, а так як встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки виникають проблеми з працевлаштуванням, а тому заява останнього підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.315-319 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Ладижинське управління Гайсинської філії Вінницького обласного центру зайнятості, ОСОБА_2 про встановлення факту припинення трудових відносин - задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт припинення трудових відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Р.М. Книщук