Номер провадження: 22-ц/813/6916/25
Справа № 521/9443/25
Головуючий у першій інстанції Леонов О. С.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 ,

на ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 14 липня 2025 року,

за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєва Дмитра Анатолійовича, заінтересована особа - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

В червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця, за участю стягувача ОСОБА_3 , суб`єкта оскарження - державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєва Д.А., в обґрунтування якої зазначила, що 23.09.2023 року суддею Малиновського районного суду м. Одеси за наслідками розгляду справи №509/7128/21 за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області, про визначення способу та порядку участі у вихованні дітей ухвалено рішення. 21.03.2024 року Одеським апеляційним судом вказане рішення скасовано та прийнята постанова, якою визначено спосіб участі батька у вихованні дітей: шляхом перебування дітей із батьком два рази кожного тижня за погодженням безпосередніх днів між батьками з 15:00 до 19:00 години: в перші три місяці із початку фактичного виконання рішення суду - в присутності матері, в подальшому - без присутності матері із обов`язком батька на повернення дітей до місця постійного проживання із матір`ю; на період військового стану в Україні та перебування дітей поза межами України у зв`язку з військовою агресією російської федерації в режимі відеозв`язку два рази на тиждень за погодженням між батьками безпосередніх днів з 18:00 до 19:00 години, відповідно до часового поясу, в якому перебувають діти.

04.11.2024 року постановою Верховного Суду у складі касаційного цивільного суду постанову Одеського апеляційного суду змінено та визначено спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні дітей у період воєнного стану в Україні і перебування дітей у цей час за кордоном організовувати спілкування малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_3 у режимі відеозв`язку два рази на тиждень протягом однієї години за погодженням між батьками часу такого спілкування за умови, що це не порушуватиме розпорядку дня дітей та процесу здобуття освіти. Доповнено резолютивну частину постанови Одеського апеляційного суд від 21 березня 2024 року абзацом шостим такого змісту: «Порядок виконання визначеного у пункті 1 абзацу п`ятого резолютивної частини цієї постанови способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей відстрочити на час перебування дітей за кордоном у період воєнного стану в Україні».

Посилається, що державний виконавець перевищив свої повноваження, самовільно змінивши встановлений судовими рішеннями порядок участі батька у вихованні дітей, а також неправомірно наклав на ОСОБА_1 штраф за невиконання судового рішення. Скаржниця стверджує, що державний виконавець втрутився у дискреційні повноваження суду, змінивши спосіб і порядок виконання судового рішення щодо зустрічей батька з дітьми. Зокрема, він визначив час і дні зустрічей (з 15:00 до 19:00, а пізніше субота та неділя о 18:00 за Київським часом), що суперечить рішенням Одеського апеляційного суду та Верховного Суду, які передбачали спілкування дітей з батьком у режимі відеозв`язку (двічі на тиждень по годині) під час воєнного стану та перебування дітей за кордоном.

Постановою від 04.06.2025 року ВП №75237603 на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 1700,00 гривень. В обґрунтування підстав накладання штрафу державний виконавець зазначив за невиконання рішення суду, що встановлено на підставі акту державного виконавця від 02.05.2025 року.

Скаржниця вважає це неправомірним, оскільки вона виконала судові рішення щодо забезпечення доступу до відеозв`язку (надавши посилання на Zoom) та двічі надсилала державному виконавцю пропозиції щодо часу відеозустрічей. Державному виконавцю та стягувачу було достеменно відомо, що діти перебувають у Канаді через війну, і вона створила всі умови для проведення відеозустрічей, які були передбачені остаточним рішенням Верховного Суду.

Скаржниця зазначає, що старшим державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєвим Д.А., здійснено порушення шляхом втручання в дискреційні повноваження суду та зміна способу та порядку виконання судового рішення без дотримання відповідної процедури, відсутності підстав накладання стягнення у вигляді штрафу.

ОСОБА_1 просить суд постанову старшого державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєва Д.А. від 04.06.2025 року ВП №75237603 про накладання штрафу в розмірі 1700,00 гривень скасувати.

Хаджибейський районний суд міста Одеси ухвалою від 14 липня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєва Д.А., заінтересована особа: ОСОБА_3 залишив без задоволення.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, вважав, що скаржниця не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що вимога державного виконавця від 23.05.2025 року порушує права чи законні інтереси боржника або малолітніх дітей. Необґрунтована відмова від запропонованого часу зустрічей, коли інший запропонований час не є розумним для стягувача, свідчить про ухилення боржника від виконання рішення. Суд вважав, що державний виконавець, вчиняючи оскаржувані дії, діяв законно, об`єктивно, справедливо, з дотриманням прав та законних інтересів усіх учасників виконавчого провадження та в межах повноважень, наданих йому законом. Отже, на думку суду, доводи скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження дослідженими судом доказами, що призводить до відмови у її задоволенні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , просить ухвалу від 14.07.2025 року по справі 521/9443/25 скасувати, а скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєва Д.А., заінтересована особа: ОСОБА_3 , - задовільнити повністю, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 виконала судове рішення до початку примусового виконання, про що було відомо позивачу ОСОБА_3 , який є стягувачем по справі, що виключало будь-яку можливість відкриття провадження.

Посилається, що суд залишаючи без задоволення скаргу ОСОБА_1 не врахував ту обставину, що фактично старшим державним виконавцем було здійснено втручання в дискреційні повноваження суду, оскільки фактично змінено суть судового рішення. Не надано оцінку тій обставині, що як державний виконавець, так і ОСОБА_3 , вже зверталися до суду за роз`ясненням судового рішення, але вказані заяві були залишені без задоволення. Також помилковим є висновок суду про те, що ОСОБА_1 , не повідомила та не довела про те, що діти зайняті в ці дні. На думку скаржника старший державний виконавець не мав повноважень встановлювати вказані дати та час не отримавши інформації про зайнятість дітей.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.08.2025 року державному виконавцю Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєву Д.А., ОСОБА_3 , роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження отримав 09.08.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Державний виконавець Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєв Д.А. копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 09.08.2025 року та 29.07.2025 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_3 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 09.08.2025 року та 29.07.2025 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державний виконавець Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєв Д.А. повістки-повідомлення отримали 29.10.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Від представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 27.11.2025 року надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи. В якій зазначено, що адвокат Мацко В.В. у зв`язку з першим днем хвороби - ГРВІ, що спричинило втрату голосу не може прийняти участь у судовому розгляді, в наслідок чого просив розгляд апеляційної скарги відкласти на іншу дату з метою участі у розгляді апеляційної скарги та надання пояснень.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.11.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи залишено без задоволення, з огляду на таке.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням (абзац другий статті 366 ЦПК України).

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, у заяві про відкладення розгляду справи не наведено обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , не мотивовано необхідність його безпосередньої явки до суду та не надано доказів перебування представника скаржника на лікарняному. З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Від ОСОБА_3 29.10.2025 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку.

Як вже зазначалось судом, ОСОБА_3 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 09.08.2025 року та 29.07.2025 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками, стороні роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі у десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали та апеляційної скарги, який за формою і змістом має відповідати ст. 360 ЦПК України, із одночасним наданням доказів надсилання (надання) копії цього відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.11.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу залишено без розгляду, оскільки він поданий 29.10.2025 року, у відзиві не міститься клопотання про поновлення строку, разом із тим, ОСОБА_3 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 09.08.2025 року та 29.07.2025 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_3 та Державний виконавець Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєв Д.А. в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції вважав, що боржником ОСОБА_1 та її представником під час розгляду скарги не доведено, та не обґрунтовано належним чином, в чому саме вимога державного виконавця від 23 травня 2025 року порушує права та законні інтереси боржника або малолітніх дітей сторін. На підтвердження наявності у дітей сторін вільного часу для спілкування з батьком лише у вівторок, четвер та п`ятницю з 18:00 до 19:00 години за часом Канади, в той час, як в Україні цей час становить з 03:00 до 04:00 години, ОСОБА_1 та її представником не надано жодного належного та допустимого доказу зайнятості дітей у процесі здобуття освіти та інших позашкільних заходів, що унеможливлювало би спілкування дітей із батьком у зручний та можливий час як для стягувача, так і для його дітей.

Щодо перевищення повноважень державним виконавцем та самовільної зміни порядку спілкування, суд зазначив, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», його дії були спрямовані на примусове виконання судового рішення, яке зобов`язує ОСОБА_1 не перешкоджати спілкуванню батька з дітьми. Видача вимоги про визначення часу та/або місця побачення, а також призначення конкретних зустрічей, є заходом примусового виконання, що відповідає меті виконавчого провадження. Суд не вбачав у цих діях втручання в дискреційні повноваження суду, оскільки виконавець намагався забезпечити реалізацію вже встановленого судом права на спілкування, яке, за твердженням стягувача, систематично порушується.

Щодо неправомірного накладення штрафу та виконання рішення суду скаржницею суд вважав, що скаржниця не надала належних та допустимих доказів, які б підтверджували неможливість організації спілкування дітей з батьком у запропонований державним виконавцем час. Зокрема, не надано доказів зайнятості дітей в освітньому процесі чи інших заходах, які б унеможливлювали спілкування у запропонований час. Твердження про те, що запропонований стягувачу час (з 03:00 до 04:00 за Київським часом) порушує його право на відпочинок, є вагомим. Вимога державного виконавця призначити зустрічі в суботу та неділю о 18:00 за Київським часом є спробою знайти розумний компроміс, який би враховував часові пояси та забезпечував реальну можливість спілкування. Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не довела, що вона створила всі умови для виконання судового рішення, і що її дії не спрямовані на ухилення від виконання рішення.

Суд, керуючись принципом обов`язковості виконання судових рішень, дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Судом встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2022 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_3 у вихованні, спілкуванні із дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначено спосіб участі батька у вихованні дітей шляхом перебування дітей із батьком три рази кожного тижня із погодженням безпосередніх днів між батьками з 15:00 до 20:00 години: в перші три місяці із початку фактичного виконання рішення суду - в присутності матері, в подальшому - без присутності матері із обов`язком батька на повернення дітей до місця постійного проживання із матір`ю.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 березня 2024 року задоволено частково апеляційну скаргу адвоката Мацко Володимира Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 . Заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 28 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_3 у вихованні, спілкуванні із дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначено спосіб участі батька у вихованні дітей: 1) шляхом перебування дітей із батьком два рази кожного тижня за погодженням безпосередніх днів між батьками з 15:00 до 19:00 години: в перші три місяці із початку фактичного виконання рішення суду - в присутності матері, в подальшому - без присутності матері із обов`язком батька на повернення дітей до місця постійного проживання із матір`ю; 2) на період військового стану в Україні та перебування дітей поза межами України у зв`язку з військовою агресією російської федерації в режимі відеозв`язку два рази на тиждень за погодженням між батьками безпосередніх днів з 18:00 до 19:00 години, відповідно до часового поясу, в якому перебувають діти.

Постановою Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2024 року постанову Одеського апеляційного суду від2 1березня 2024 року змінено, викладено пункт 2 абзацу п`ятого її резолютивної частини в такій редакції: зобов`язати ОСОБА_1 у період воєнного стану в Україні і перебування дітей у цей час за кордоном організовувати спілкування малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_3 у режимі відеозв`язку два рази на тиждень протягом однієї години за погодженням між батьками часу такого спілкування за умови, що це не порушуватиме розпорядку дня дітей та процесу здобуття освіти. Доповнено резолютивну частину постанови Одеського апеляційного суд від 21 березня 2024 року абзацом шостим такого змісту: «Порядок виконання визначеного у пункті 1 абзацу п`ятого резолютивної частини цієї постанови способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей відстрочити на час перебування дітей за кордоном у період воєнного стану в Україні».

12 червня 2024 року старшим державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєвим Д.А. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Малиновського районного суду м. Одеси № 509/7128/21 від 31.05.2024 року про: зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_3 у вихованні, спілкуванні із дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Визначити спосіб участі батька у вихованні дітей: 1) шляхом перебування дітей із батьком два рази кожного тижня із погодженням безпосередніх днів між батьками з 15:00 до 19:00 години: в перші три місяці із початку фактичного виконання рішення суду - в присутності матері, в подальшому - без присутності матері із обов`язком батька на повернення дітей до місця постійного проживання із матір`ю. 2) на період військового стану в Україні та перебування дітей поза межами України у зв`язку з військовою агресією російської федерації в режимі відеозв`язку два рази на тиждень за погодженням між батьками безпосередніх днів з 18:00 до 19:00 години, відповідно до часового поясу, в якому перебувають діти.

Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена на підставі письмової заяви стягувача ОСОБА_3 від 06 червня 2024 року.

В зв`язку із зміною Верховним судом постанови Одеського апеляційного суду від 21 березня 2024 року 17 квітня 2025 року старшим державним виконавцем Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєвим Д.А. винесено постанову, якою змінено (доповнено) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: зобов`язати ОСОБА_1 у період воєнного стану в Україні і перебування дітей у цей час за кордоном організовувати спілкування малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_3 у режимі відеозв`язку два рази на тиждень протягом однієї години за погодженням між батьками часу такого спілкування за умови, що це не порушуватиме розпорядку дня дітей та процесу здобуття освіти. Доповнено резолютивну частину постанови Одеського апеляційного суд від 21 березня 2024 року абзацом шостим такого змісту: «Порядок виконання визначеного у пункті 1 абзацу п`ятого резолютивної частини цієї постанови способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей відстрочити на час перебування дітей за кордоном у період воєнного стану в Україні».

07 травня 2025 року старшим державним виконавцем Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєвим Д.А. на адресу ОСОБА_1 видано вимогу про визначення часу та (або) місце побачення стягувача з дитиною та повідомлення зручного часу для проведення виконавчих дій.

15 травня 2025 року за вих. № 072-05/ЦС на адресу державного виконавця Камнєва Д.А. від представника ОСОБА_1 надійшла заява про виконання вимоги, яка містить відомості про зручний для дітей час спілкування із батьком, враховуючи зайнятість дітей в освітньому процесі, а саме вівторок, четвер, п`ятниця з 18:00 год. до 19:00 год.

23 травня 2025 року старшим державним виконавцем Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєвим Д.А. на адресу ОСОБА_1 видано вимогу про призначення зустрічей з дітьми о 18:00 в суботу за Київським часом та о 18:00 в неділю за Київським часом.

02 червня 2025 року згідно акту старшого державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєва Дмитра Анатолійовича встановлено, що на зустріч боржниця ОСОБА_1 не з`явилась вимогу державного виконавця не виконала.

Постановою старшого державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєва Дмитра Анатолійовича від 04.06.2025 року ВП №75237603 за не виконання рішення суду на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 1700,00 гривень.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

У рішенні від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24) ЄСПЛ закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

За приписами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні (постанови від 06 червня 2018 року в справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 06 червня 2018 року в справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) від 14 листопада 2018 року в справі № 906/515/17 (провадження № 12-246гс18), від 16 січня 2019 року в справі № 910/22695/13 (провадження № 12-277гс18), від 07 лютого 2019 року в справі № 927/769/16 (провадження № 12-273гс18), від 11 вересня 2019 року в справі № 925/138/18 (провадження № 12-74гс19), від 18 грудня 2019 року в справі № 759/15553/14-ц (провадження № 14-579цс19), від 15 січня 2020 року в справі № 1.380.2019.001073 (провадження № 11-709апп19), від 23 листопада 2021 року в справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21), від 20 вересня 2018 року в справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року в справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року в справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 09 жовтня 2019 року в справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), від 19 лютого 2020 року в справі № 382/389/17 (провадження № 11-1009апп19)).

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 просила суд постанову старшого державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєва Д.А. від 04.06.2025 року ВП №75237603 про накладання штрафу в розмірі 1700,00 гривень скасувати.

Суд першої інстанції не врахував вказані норми права та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, у зв`язку з чим помилково розглянули скаргу ОСОБА_1 у порядку цивільного судочинства, оскільки рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), зокрема постанови державного виконавця про накладення штрафу в межах виконавчого провадження, може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору (ч. 4 ст. 377 ЦПК України).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 14 липня 2025 року слід скасувати та провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєва Дмитра Анатолійовича, заінтересована особа - ОСОБА_3 , закрити.

Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів та вона має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала суду - це процесуальне судове рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення.

Системний аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що процесуальне рішення щодо постановлення окремої ухвали, ухвалюється судом при вирішенні спору, тобто за наслідками розгляду цивільної справи по суті.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що наявність підстав для постановлення окремої ухали, суд може виявити лише під час розгляду справи по суті, проте ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства,в цьому випадку вирішення судом питання про постановлення окремої ухвали не передбачено.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 367, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст. 377, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 14 липня 2025 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєва Дмитра Анатолійовича, заінтересована особа - ОСОБА_3 , закрити.

Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів та вона має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03.12.2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко