Провадження №: 2-з/755/260/25
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви

про забезпечення позову

"01" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва, в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Поповченко Юлія Володимирівна, про визнання недійсним договору дарування вчиненого під впливом помилки, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Поповченко Юлія Володимирівна, про визнання недійсним договору дарування. Вчиненого під впливом помилки.

До суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову, у якій остання просить суд:

- накласти арешт на ? частку квартири, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму тощо) обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) щодо нерухомого майна - ? частки квартири, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 та/або за її дорученням іншим особам вчиняти дії щодо вселення та/або виселення будь-яких осіб у ? частці квартири, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також вчиняти дії щодо зміни, скасовування (припинення) державної реєстрації (декларування) місця проживання будьяких осіб в цій квартирі.

Заява про забезпечення позову обґрунтовується тим, що 01.12.2022 Позивачка, ОСОБА_5 (молодший син) та відповідач пішли до нотаріуса з якою заздалегідь домовилась остання, підписали всі документи не прочитавши, які відповідач та нотаріус надали останнім. Позивачка наголошує, що вони не мали наміру укладати договір дарування, вважали, що укладають договір довічного утримання, оскільки на час укладення договору та на даний час позивачка потребує стороннього догляду та допомоги. Позивачка зазначає, що станом на день подання позову до суду, остання як проживала та і проживає у спірній квартирі, оскільки іншого житла не має та ніколи не було. Позивачка додатково зазначає, що дізнався про те, що юридично ? частина квартири АДРЕСА_2 , не належить їм, з телефонної розмови між відповідачкою та ОСОБА_4 . Так, відповідачка повідомила ОСОБА_4 , на початку 2025 року, що може останньому продати ? частину квартири АДРЕСА_2 за 20 000 доларів США. Разом з тим, після подання позову до суду, відповідачка телефонувала позивачці, (остання розмова відбулася 15.11.2025) та повідомила про те, що позивачка повинна виселитися з квартири, оскільки відповідачка має намір заселити до належної їй частки квартири квартирантів, поки не знайде покупця на ? частку квартири АДРЕСА_2 , яка належить останній на праві власності. Виселення позивачки зі спірної частки квартири, позбавить її єдиного житла. Окрім того, у випадку виселення позивачки зі спірної частини квартири та вселення в квартиру інших осіб, позивачка не зможе захистити свої права в межах одного цього провадження і їй доведеться ініціювати інші судові спори з приводу виселення таких осіб зі спірної частки квартири. Також, зміна власника спірної частки квартири або передача частки квартири в оренду іншим особам та реєстрація відповідного речового права в реєстрі речових прав на нерухоме майно, призведе до необхідності у вжитті додаткових заходів для відновлення порушених прав позивачки, зокрема, подання нових позовів про припинення права користування на спірну частину квартири інших осіб або витребування майна. Заборона вчиняти відповідачці будь-які дії щодо розпорядження ? частини спірної квартири, в тому числі укладати будь-які угоди цивільно-правового характеру, передавати в іпотеку, обтяжувати іншим чином, отримувати під заставу цього майна грошові кошти, також є обґрунтованою.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та матеріали справи, доходить наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд визнати недійсним договір дарування від 01.12.2022 в частині дарування частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , серія НСІ 033151, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поповченко Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 858; поновити право власності ОСОБА_1 на частку квартири, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-2552цс16 у постанові від 18.01.2017.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки представником позивача при зазначенні частки квартири, на яку остання просить накласти арешт та встановити заборону вчиняти дії, вказується «?», що унеможливлює встановлення судом адекватності та співмірності застосування таких заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 260 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Поповченко Юлія Володимирівна, про визнання недійсним договору дарування вчиненого під впливом помилки - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя: