Справа № 139/719/25
Провадження № 2/139/434/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Ліщини Т.П.,

з участю секретаря судових засідань Погорної В.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

22.10.2025 позивач звернулася до суду із даною позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Предметом позову є розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.11.2017 Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис № 1409, та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою позову є те, що спільне життя в подружжя не склалось у зв`язку з істотною різницею в поглядах на подружнє життя, розподіл сімейних обов`язків, відсутністю взаєморозуміння, підтримки та взаємної поваги. Внаслідок зазначеного між подружжям систематично виникали конфлікти та побутові суперечки, які призвели до фактичного припинення сімейних відносин і відчуження один від одного. За таких обставин позивач вважає, що на даний час спільне проживання з відповідачем стало неможливим, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Як вбачається з відповіді № 1923920 від 23.10.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованої засобами підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи за запитом судді на підставі ч. 8 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України), відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12).

Ухвалою від 23.10.2025 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 13, 14). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачеві встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 23.10.2025, яка 24.10.2025 надіслана відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання, 04.11.2025 повернулась до суду без вручення (а. с. 16, 17).

05.11.2025 судом прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про що постановлено відповідну ухвалу (а. с. 18). Судове засідання призначено на 01.12.2025 (зворот а. с. 18).

Копії ухвал про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 23.10.2025 і про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 05.11.2025, та судова повістка про виклик до суду в цивільній справі, 05.11.2025 надіслані відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання та отримані ним 13.11.2025 (а. с. 23).

05.11.2025 на офіційному веб-порталі «Судова влада України» розміщено оголошення про виклик ОСОБА_2 до суду (а. с. 20).

24.11.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а. с. 28, 29) з доданими до нього документами (а. с. 30 - 32), у якому відповідач просить задовольнити позов в частині розірвання шлюбу і відмовити в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що позивач має фінансові труднощі та хоче за рахунок дитини отримувати кошти на власні потреби.

01.12.2025 до суду надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду в частині позовної вимоги про стягнення аліментів. Ухвалою від 01.12.2025 дану заяву задоволено (а. с. 38).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України).

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про її розгляд.

Враховуючи наведене суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України).

За вказаних обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з врахуванням наступного.

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а. с. 5) підтверджується, що з 18.11.2017 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Мурованокуриловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький), що сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 закріплено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України (у тексті - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено в п. «с» ч. 1 ст. 16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок від 18.12.1979, відповідно до якого держави-сторони вживають усіх відповідних заходів для ліквідації дискримінації щодо жінок в усіх питаннях, що стосуються шлюбу та сімейних стосунків, і, зокрема, забезпечують на основі рівності чоловіків і жінок: однакові права та обов`язки під час шлюбу і після його розірвання.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України, збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам.

Нормами ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У позовній заяві зазначено, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку з істотною різницею в поглядах на подружнє життя, розподіл сімейних обов`язків, відсутністю взаєморозуміння, підтримки та взаємної поваги. Внаслідок зазначеного між подружжям систематично виникали конфлікти та побутові суперечки, які призвели до фактичного припинення сімейних відносин і відчуження один від одного. За таких обставин позивач вважає, що на даний час спільне проживання з відповідачем стало неможливим, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Беручи до уваги вказані в позовній заяві причини розірвання шлюбу, які відповідачем не спростовані, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, що має істотне значення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.06.2019 у справі № 605/434/18 (провадження № 61-3235 св 19), яка кореспондується з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Враховуючи наведене, суд у даній справі не вживає заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст. 111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки жодна із сторін не заперечила проти розірвання шлюбу; в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше збереження сім`ї є неможливим, а перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначивши у позовній заяві, що на даний час спільне проживання з відповідачем стало неможливим, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідач у відзиві на позовну заяву просить задовольнити позов в частині розірвання шлюбу.

Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд приходить до переконання, що даний шлюб необхідно розірвати.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок (а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, позивачем не заявлено клопотання про повернення 50 відсотків сплаченого нею судового збору у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Керуючись ст. ст. 110, 112, 113 СК України, ст. ст. 7, 12, 259, 263 - 265, 268, 275, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 18 листопада 2017 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1409, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок залишити за ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Тарас ЛІЩИНА