ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 766/8488/24

провадження № 61-12588св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник- ОСОБА_1 ,

суб'єкт оскарження - Корабельний відділ державної виконавчої служби у

м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

стягувач- Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Діденко Катерина Віталіївна, на постанову Херсонського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року у складі колегії суддів:

Приходько Л. А., Базіль Л. В., Бездрабко В. О., і виходив з такого.

Зміст скарги та її обґрунтування

1. У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Корабельного ВДВС у м. Херсон Південного МУ Міністерства юстиції(м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії.

2. На обґрунтування вимог скарги зазначав, що на примусовому виконанні у Комсомольському відділі державної виконавчої служби у м. Херсоні (Корабельний відділ державної виконавчої служби у м. Херсон Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса)) перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2844/11, виданого 16 січня 2012 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з нього на користь ПАТ «Західінкомбанк» боргу в сумі 2 172 249, 46 грн.

3. Постановою державного виконавця від 06 березня 2012 року накладено арешт на все належне йому нерухоме майно, у тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу майна від 17 липня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурською О. В.

4. Листом Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсон Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06 березня 2024 року № 2289 його було повідомлено, що матеріали виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 знищено за закінченням терміну зберігання.

5. Згідно з даними автоматизованої системи виконавчих проваджень,

25 липня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пункту 3 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відмовою стягувача залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення. У подальшому стягувач неодноразово повторно пред`являв вказаний виконавчий документ до виконання протягом встановлених строків. Останній раз виконавче провадження було завершено 26 листопада 2015 року на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 06 березня 2024 року відкритих виконавчих проваджень стосовно нього на виконанні у відділі не перебуває.

6. Посилався на те, що за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на його майно є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном.

7. Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсон Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не скасування після повернення виконавчого документа арешту з невизначеного усього його нерухомого майна, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту від 06 березня 2012 року ВП № НОМЕР_1, виданою ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсон (номер запису про обтяження: №12250611 від 06 березня 2012 року 14:27:47 год., в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна);

- зобов`язати Корабельний відділ державної виконавчої служби у м. Херсон Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про зняття арешту з невизначеного усього його нерухомого майна, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту від 06 березня 2012 року ВП № НОМЕР_1, виданою ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсон (номер запису про обтяження: №12250611 від 06 березня 2012 року 14:27:47 год., в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

8. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2024 року скаргу задоволено.

9. Визнано неправомірною бездіяльність Корабельного ВДВС у м. Херсон Південного МУ Міністерства юстиції(м. Одеса) щодо не скасування після повернення виконавчого документа арешту з невизначеного усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту від 06 березня 2012 року ВП № НОМЕР_1, виданою ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсон (номер запису про обтяження: № 12250611 від 06 березня 2012 року 14:27:47, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).

10. Зобов`язано Корабельний ВДВС у м. Херсон Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про зняття арешту з невизначеного усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту від 06 березня 2012 року ВП НОМЕР_2, виданою ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсон (номер запису про обтяження: №12250611 від 06 березня 2012 року 14:27:47, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).

11. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що виконавче провадження, в рамках якого накладався арешт на майно боржника, відсутнє, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплинув, а арешт, накладений на майно боржника, який залишився не знятим, порушує його права, як власника. Тому подана скарга визнана обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

12. Постановою Херсонського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року апеляційну скаргу Корабельного ВДВС у м. Херсон Південного МУ МЮ (м. Одеса) задоволено. Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області

від 09 жовтня 2024 року скасовано.

13. У задоволенні скарги адвоката Діденко К. В., який діяв в інтересах

ОСОБА_1 , на бездіяльність державного виконавця Корабельного ВДВС у м. Херсон Південного МУ Міністерства юстиції(м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

14. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована помилковістю висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 . Зазначено, що оскільки виконавчий документ щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості повернуто стягувачу без подальшого виконання на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», що не свідчить про закінчення виконавчого провадження та не позбавляє стягувача реалізувати право повторного звернення із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків, у державного виконавця відсутній обов`язок зняти арешт з майна боржника при поверненні виконавчого документа стягувачу.

Узагальнені доводи касаційної скарги

15. 09 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Діденко К. В., через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Херсонського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2024 року залишити в силі.

16. Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

17. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції не з`ясував причини неможливості відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1 та підстави його завершення, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для скасування державним виконавцем накладеного арешту на нерухоме майно.

18. В ситуації, коли відновити виконавче провадження неможливо, відпадає і правова мета збереження арешту - забезпечення виконання судового рішення в примусовому порядку.

19. Існування протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку кредитора, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

20. Заявник посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2025 року у справі № 2/1522/11652/11.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

21. Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 766/8488/24, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

22. 29 жовтня 2025 року матеріали цивільної справи № 766/8488/24 надійшли до Верховного Суду.

23. Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

24. 05 листопада 2025 року Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просить суд відмовити у її задоволенні.

25. Відзив обґрунтований посиланням на те, що суд апеляційної інстанції правильно виснував, що законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження, й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом установлених законом строків.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 15 листопада 2011 року у справі № 2-2844/11 достроково розірвано кредитний договір

№0106-Д-07 від 01 червня 2007 року, укладений між ТОВ «Комерційний банк «Західінкомбанк», правонаступником якого є ПАТ «Західінкомбанк», та

ОСОБА_1 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором № 0106-Д-07

від 01 червня 2007 року в сумі 169 330,05 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором № 0308-Д1-07 від 03 серпня 2007 року в сумі 2 172 249,46 грн.

27. 16 січня 2012 року на виконання вказаного рішення Комсомольським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист № 2-2844/11.

28. Відповідно до даних, які містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження, 06 березня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (з накладенням арешту на майно) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-2844/11, виданого 16 січня 2012 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь

ПАТ «Західінкомбанк» боргу в сумі 2 172 249,46 грн.

29. 25 липня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України «Про виконавче провадження»

№ 606-XIV (стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення).

30. Після повернення виконавчого листа стягувач повторно пред`являв виконавчий лист, зазначений вище, до виконання протягом встановлених строків. Останній раз виконавче провадження було завершено 26 листопада

2015 року на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (боржник - фізична особа чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку).

31. Листом Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06 березня 2024 року № 22891 повідомлено що, на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2844/11, виданого 16 січня 2012 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Західінкомбанк» боргу в сумі 2 172 249,46 грн. Надати копії матеріалів вказаного виконавчого провадження неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25 грудня 2008 року, пункту 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року, та наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року №43 «Про затвердження положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень».

32. 18 вересня 2023 адвокат Нан Д. М., який діяв від імені ОСОБА_1 , звернувся до Корабельного ВДВС у м. Херсоні Херсонської області Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця ВДВС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні від 23 січня 2012 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1.

33. Листом Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26 вересня 2023 року за №34572 повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту з майна боржника та роз`яснено підстави зняття арешту відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Позиція Верховного Суду

34. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

35. Відповідно до положень абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

36. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

37. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

38. Статтею 129-1 Конституції України гарантовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

39. Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

40. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

41. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження»

№ 606-XIV, у редакції, яка діяла на час накладення арешту на майно боржника, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

42. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження»

№ 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

43. Відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

44. Схожі за змістом приписи містяться у статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року.

45. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2025 року у справі № 2/1522/11652/11 зауважувала, що виконавче провадження як сукупність дій, спрямованих на примусове виконання рішень, передбачає застосування арешту майна боржника як засобу, що обмежує можливість відчуження майна боржником із метою його подальшої реалізації у спосіб, передбачений законом.

46. Отже, правовою метою накладення державним (приватним) виконавцем арешту на майно боржника є забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

47. Положеннями частин першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV передбачено два випадки, коли державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій); у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

48. Водночас, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що законодавець у Законі України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, передбачив випадки, за яких арешт з майна знімається одночасно із поверненням виконавчого документа стягувачу, а саме: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру (частина третя статті 37 Закону № 1404-VIII).

49. Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків.

50. Враховуючи наведене, повернення виконавчого документа стягувачу, за загальним правилом, не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за винятком випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону № 1404-VIII).

51. Разом з тим арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону № 1404-VIII).

52. Судами попередніх інстанцій було встановлено, що спірний арешт було накладено постановою державного виконавця від 06 березня 2012 року у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа

№ 2-2844/11, виданого 16 січня 2012 року Комсомольським районним судом

м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Західінкомбанк» боргу в сумі 2 172 249,46 грн.

53. 25 липня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України «Про виконавче провадження»

№ 606-XIV (стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення).

54. На час розгляду справи судами попередніх інстанцій матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_3 знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

55. Частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у № 1404-VIII передбачено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

56. Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про задоволення скарги

ОСОБА_1 та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги, суд апеляційної інстанції вважав, що оскільки положеннями Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV не було передбачено випадків, за яких арешт з майна знімається одночасно з поверненням виконавчого документа стягувачу, у державного виконавця був відсутній обов`язок зняти арешт з майна боржника.

57. ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовував тим, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на його майно, коли вже немає виконавчого провадження та майнових претензій з боку кредитора, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння власним майном. Аналогічними підставами заявник обґрунтовує вимоги касаційної скарги.

58. Колегія суддів зауважує, що Велика Палата Верховного Суду висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами.

59. Повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання, проте лише протягом строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

60. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

61. Водночас, згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження»№ 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

62. Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII дає підстави для висновку, що правила цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Наведеним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

63. Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

64. За частиною першою, другою, пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

65. Отже, законодавством України встановленні чіткі строки, протягом яких виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на виконання судового рішення в примусовому порядку.

66. У справі, що переглядається в касаційному порядку, встановлено, що постановою державного виконавця від 26 листопада 2015 року виконавчий лист було повернуто на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (боржник - фізична особа чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку). Повторно виконавчий лист до виконання після

26 листопада 2015 року не пред`являвся.

67. Стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (стаття 371 ЦПК України, 2004 року та стаття 433 ЦПК України у чинній редакції).

68. Відповідно до статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»

№ 606-XIV державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.

69. Подібні положення містить частина четверта статті 4, частина шоста статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

70. З урахуванням наведеного, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-2884/11, виданого Комсомольським районним судом м. Херсона

16 січня 2012 року, станом на момент подання скарги сплив та не поновлювався судом.

71. Верховний Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувального заходу не повинно призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

72. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

73. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

74. Указані норми визначають непорушність права власності (зокрема приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

75. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

76. У постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 , від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 , від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц, від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц, від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09, від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц, від 07 серпня 2024 року в справі № 14-7238/2009 сформульовано правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

77. З огляду на те, що судове рішення, у порядку примусового виконання якого було накладено спірний арешт на майно заявника, не перебуває на примусовому виконанні близько 10 років, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-2844/11, виданого 16 січня 2012 року Комсомольським районним судом м. Херсона, сплив та не був поновлений, виконавчий документ повертався стягувачу у 2014 році у зв`язку з тим, що він відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення, майнових претензій стягувач до ОСОБА_1 не висуває, суд першої інстанції дійшов достатньо обґрунтованого висновку, що подальше накладення арешту на майно боржника не переслідує законну мету, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном та непропорційно обмежує права заявника, тривалий час позбавляє його можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним на праві власності майном. За таких обставин доцільно зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою від 06 березня 2012 року у ВП № НОМЕР_1.

78. Зазначений правовий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2025 року у справі № 751/9335/24.

79. Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, надавши обґрунтовану правову оцінку правовим підставам для зберігання чинності оспорюваного арешту, дійшов мотивованого висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

80. Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

81. З огляду на те, що законне та обґрунтоване судове рішення суду першої інстанції було помилково скасоване судом апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Діденко К. В., та скасування постанови Херсонського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року із залишенням в силі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2024 року.

Керуючись статтями 402, 409, 413, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Діденко Катерина Віталіївна, задовольнити.

2. Постанову Херсонського апеляційного суду від 04 вересня 2025 рокускасувати, залишити в силі ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2024 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович