ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Крамар О.М.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У вересні 2025року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом проти ОСОБА_2 , зазначивши третьою особою Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, в якому вимагала позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2025року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирішуючи питання про передачу справи за підсудністю до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлено до фізичної особи, останнім відомим місцем реєстрації якої є АДРЕСА_1 , що відноситься до підсудності Дружківського міського суду Донецької області. В свою чергу, з 06 січня 2025року територіальну підсудність Дружківського міського суду Донецької області змінено шляхом її передачі до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подала через суд першої інстанції апеляційну скаргу на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2025 року.

В апеляційній скарзі виклала вимогу про скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що оскільки позовна вимога про позбавлення батьківських прав відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України підсудна Довгинцівському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а позовна вимога про стягнення аліментів відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України підсудна Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області, то позивач згідно з частиною 16 статті 28 ЦПК України має право на вибір між цими судами. Позивач обрала звернутись до суду з позовом саме до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, тобто за місцем свого проживання відповідно до довідки про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи, а тому вважала, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передачу справи за підсудністю до іншого суду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористались та відзиву на апеляційну скаргу не подавали.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

17 листопада 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в електронному суді.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Учасники справи у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту ухвали, яку оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка судового рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Вирішуючи питання про передачу справи за підсудністю до іншого суду, суд першої інстанції вирішального значення надав тій обставині що позов з вимогою про позбавлення батьківських права повинен пред`являтися за загальним правилом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування фізичної особи.

Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, так як судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.

Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Одночасно, у статті 28 ЦПК України визначено категорії справ та випадки, в яких підсудність може бути визначена за вибором позивача.

Так, в частині першій статті 28 ЦПК України передбачено, що зокрема позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

При цьому, у частинах 6 та 7 статті 187 ЦПК України унормовано, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (частина 8 статті 187 ЦПК України).

Зі змісту частини 9 статті 187 ЦПК України вбачається, що суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, у випадку, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду.

Однак, суд першої інстанції зазначеного не врахував та проігнорував вказані вимоги статті 187 ЦПК України.

В оскаржуваній ухвалі хоча і зазначено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (як було визначено позивачем у позовній заяві), однак матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що суд першої інстанції з метою визначення підсудності даної справи після надходження до суду позовної заяви ОСОБА_1 вживав заходів з метою встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_2 шляхом направлення відповідних запитів до Єдиного державного демографічного реєстру або до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи.

Тож, не отримавши з Єдиного державного демографічного реєстру або від органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки суд першої інстанції передчасно дійшов висновку, що справа не підсудна Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області та підлягає передачі до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Крім того, згідно з імперативними вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обов`язковою вимогою судового рішення є мотивованість. Вмотивованим є судове рішення, в якому належним чином зазначені підстави, на яких воно ґрунтується.

У позовній заяві позивачем зазначено, що вона звертається до суду з даним позовом саме до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області на підставі частини першої статті 28 ЦПК України, оскільки однією з заявлених позовних вимог є вимога про стягнення аліментів на утримання дитини, яка може пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача та відповідно до частини 16 статті 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Правовий аналіз статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів.

Проте, суд першої інстанції, передаючи справу за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі частини першої статті 27 ЦПК України, тобто за місцем проживання відповідача, в оскаржуваній ухвалі не розглядав наведеного аргументу, не надав детального пояснення своїх міркувань стосовно цього питання і не пояснив причин такого процесуального підходу.

Тож, суд першої інстанції не виконав вимоги закону про обґрунтованість судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Саме з такого розуміння вищезазначених норм процесуального права виходить суд апеляційної інстанції та приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно з частиною шостою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За наведених умов, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2025року про передачу справи за підсудністю до іншого суду постановлена передчасно та з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2025року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2025року.

Судді: