Справа № 197/779/25
Провадження № 2/177/1548/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 грудня 2025 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Бабєєва К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2025, в порядку визначення підсудності, до Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшов вказаний позов, в якому представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 321238525 від 17.11.2021 року у загальному розмірі 40772,85 грн, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 321238525, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 15000 грн на банківську картку. Договір укладено відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», підписано позичальником з використанням одноразового ідентифікатора MNV38A5T.

Відповідач ініціювавши укладення договору, підписавши його, отримавши кредитні кошти, не виконувала умови щодо повернення коштів та сплати процентів, у зв`язку з чим сформувалася заборгованість за договором у розмірі 40772,85 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 13754,62 грн та заборгованість за відсотками за користування кредитом 27018,23 грн.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого було продовжено до 31.12.2024 додатковими угодами, та згідно якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором № 321238525 від 17.11.2021 року.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, згідно якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором № 321238525 від 17.11.2021 року.

04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 04/04/25-Ю, згідно якого до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором № 321238525 від 17.11.2021 року.

На підставі викладеного позивач, як новий кредитор, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 321238525 від 17.11.2021 року в розмірі 40772,85 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та надав згоду на заочний розгляд справи (а.с. 7).

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку (а.с. 217-218), а тому вказане не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач позов не визнала, надала відзив, в якому заперечуючи позовні вимоги вказала, що позов сформовано не безпосередньо в системі Електронний суд, а тому вважала за необхідне залишити позов без розгляду.

Вказані доводи відповідача суд не приймає до уваги, адже позовна заява подана через систему «Електронний суд», в порядку визначеному законодавством, підтвердженням чому є довідка Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2025 (а.с. 105), з якою справа надійшла за підсудністю. Підстави для залишення позову без розгляду визначені ЦПК України та їх перелік є вичерпним, а тому суд не знаходить підстав для залишення позову без розгляду. Судова практика наведена відповідачем, не є релевантною даній справі.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач вказала про невизнання кредитного договору № 321238525 від 17.11.2021 року, у зв`язку з його не підписанням сторонами договору. Вказувала, що роздруківка електронного листування не може вважатися електронним документом у розумінні ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може бути доказом. Вважала відсутніми докази укладення договору між сторонами, відповідно доказів погодження умов договору щодо повернення грошових коштів, сплати процентів та відповідальності на невиконання зобов`язань.

Вказувала про відсутність доказів, що саме вона застосувала одноразовий ідентифікатор підпису, що саме ОСОБА_1 отримала кошти за вказаним кредитним договором. Вважала недоведеним факт переходу прав вимоги за вказаним кредитним договором до ТОВ «Юніт Капітал», як до нового кредитора, з посиланням на укладення першого із договорів факторингу до моменту укладення кредитного договору, а також на відсутність підписів сторін на реєстрах передачі прав вимоги між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс». Вказувала про відсутність доказів переходу права вимоги на кожному етапі відступлення прав вимоги за цим договором, а тому про відсутність порушених прав позивача, як нового кредитора. Крім цього, відповідач заперечила заявлений розмір витрат на правничу допомогу, вважаючи їх неспіввісними складності справи, ціні позову, виконаним адвокатом послугам (а.с. 179-196).

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив (а.с. 197-207). Представник позивача вказав детальний алгоритм дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з метою укладення електронного договору. Так, позичальник заходить на сайт, який надає доступ до ІТС Товариства або в мобільний додаток Товариства чи програмне забезпечення партнерів, що забезпечує обмін інформації з ІТС Товариства по захищеним каналам зв`язку та у вбудованому калькуляторі обирає бажану суму кредиту та строк кредитування. Після натискання «оформити кредит», позичальник потрапляє на першу сторінку анкети, вводить свої персональні дані та інші інформацію необхідну для оформлення кредиту, після чого підтверджує ознайомлення з Правилами надання грошових коштів у кредит товариства. Після натискання «продовжити», позичальник потрапляє на наступну сторінку та створює особистий кабінет, увійти до якого можна ввівши логін (телефон чи електронна пошта) та пароль, продовживши проходження сторінок, позичальник вказує платіжну картку (платіжний засіб) на який бажає отримати кредит. Після погодження позичальником заявки на кредит, він запрошується на сторінку для ознайомлення з офертою, що містить істотні умови кредитування. Тобто, відповідач заповнюючи заявку на отримання кредиту, самостійно обрав для себе суму кредиту, строк кредитування, мав змогу знайомитися з усіма умовами кредитування. Вказаний договір укладений з дотриманням ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора-пароля. Вказаний ідентифікатор був направлений 17.11.2021 р 14:53:52 на номер мобільного телефону вказаний позичальником у заявці на отримання грошових коштів НОМЕР_1 , та введено відповідачем у відповідне поле ІТС товариства 17.11.2021 о 14:54:50. Отже, між первісним кредитором та відповідачем укладено електронний договір, який містить всі істотні умови договору, підписаний сторонами та за правовими наслідками прирівнюється до письмового договору.

Також вказав, з посиланням на норми законодавства, що кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа, а матеріальний носій є способом збереження інформації. Наданий позивачем кредитний договір, що доданий до позовної заяви, є оригіналом даного договору.

Щодо доводів відповідача про недоведеність переходу права вимоги за договором кредиту до позивача, представник вказав, що відповідно до п. 4.1 договору факторингу від 28.11.2018, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги. 05.05.2022 відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 175 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 40772,85 грн, яке в подальшому відступило. Отже, ТОВ «Таліон плюс» набуло право вимоги за вказаним договором кредиту після спливу трьох місяців з дня його укладення, тобто на момент відступлення право вимоги вже існувало.

Представник позивача навів доводи щодо реальності та дійсності кожного з наступних договорів факторингу, на підставі яких право вимоги до відповідача перейшло до позивача, а також наполягав на відповідності вартості витрат на правничу допомогу наданим адвокатом послугам (а.с. 197-207).

Заперечення відповідача на відповідь на відзив, на адресу суду не надходили.

Враховуючи позицію сторін, ухвалою суду від 04.11.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 215-216). Витребувані докази надано суду.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що 17.11.2021 відповідач ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з заявкою на отримання грошових коштів у кредит, в якій повідомила свої персональні дані, зокрема РНОКПП, номер телефону та електронну пошту, вказала бажану суму кредиту 15000 грн, строк кредиту 20, а також платіжний засіб на який просила перерахувати кредитні кошти 4149-62хххх-7450 (а.с. 123).

Як слідує з відповіді АТ КБ «Приват Банк», наданої на виконання ухвали суду від 04.11.2025, саме вказану картку імітовано банком на ім`я ОСОБА_1 , та вказаний нею в анкеті заявці на отримання кредиту номер телефону є її фінансовим номером телефону НОМЕР_2 (а.с. 223).

Алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладення кредитних договорів та Порядок дій споживача, містить детальний перелік дій позичальника в ІТС, з метою отримання кредиту (а.с. 124-125, 127-130).

Як слідує з Довідки щодо дій позичальника ОСОБА_1 , о 14:52 год 17.11.2021 вона подала заявку на отримання кредиту, в подальшому їй відправлено текст договору та одноразовий ідентифікатор для підписання договору MNV38A5T, який вона ввела о 14:54:50 17.11.2021, а вже о 14:54:58 17.11.2021 їй здійснено перерахування коштів (а.с. 126).

Згідно умов договору кредитної лінії № 321238525 від 17.11.2021 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_1 , кредитодавець зобов`язався надати кредит, у вигляді кредитної лінії, в розмір кредитного ліміту 15000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач як позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору, Правил надання грошових коштів у позику (п. 1.1. договору).

Згідно п. 1.3 договору, перший транш складає 15000 грн, надається одразу після укладення договору та має бути повернутий до 07.12.2021. В п 1.9 договору сторони погодили процентну ставку 0,66 % в день користування кредитом у межах дисконтного періоду та за умови дотримання умов договору щодо повернення основної суми кредиту. Якщо ж позичальник користується кредитом після дисконтного періоду без сплати процентів у порядку визначеному договором, відсоткова ставка становить 1,98 % в день (п. 1.9.3 договору), якщо ж позичальник не повертає основну суму кредиту до закінчення дисконтного періоду та продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду розмір відсотків складає 2,98 процента в день, а основна сума кредиту має бути повернута не пізніше граничного строку дії договору (п. 1.11, 1.12.2 договору). Пункт 1.12 договору передбачає, що користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує майбутні транші, є відкладальною обставиною та продовжує строк дії кредитної лінії на умовах: 1.12.1 повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, та при несплаті суми кредиту, відкладається кожен раз на один день, але не більше ніж на 90 днів від дати закінчення Дисконтного періоду (п. 12.1 договору).

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед інших є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання має правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ст. 626, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України ,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію», цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Відповідно до ст. 3 Закону, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі, а електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

При цьому, згідно ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вище вказаний кредитний договір від 17.11.2021 підписано сторонами, в тому числі позичальником ОСОБА_1 шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, що надсилався на її номер телефону (а.с. 136). Відповідно, текст договору спростовує твердження відповідача про відсутність її підпису на тексті договору та не укладення даного договору.

Факт перерахування первісним кредитором коштів в сумі 15000 грн, на виконання умов договору від 17.11.2021, саме ОСОБА_1 , на емітовану їй в АТ КБ «ПриватБанк» картку, підтверджується платіжним дорученням (а.с. 137), довідкою первісного кредитора (а.с. 174), довідкою АТ КБ «ПриватБанк» та випискою по рахунку, що містять дані про зарахування на її картку 15000 грн 17.11.2021, які вона одразу почала використовувати, зокрема здійснила перерахування коштів в якості оренди за квартиру в сумі 1005,03 грн 17.11.2021, розраховувалася за товари, знімала готівку (а.с. 223-225).

Згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_1 двічі вносила кошти на погашення кредиту, а саме 06.12.2021 та 24.12.221 в сумі відповідно 2045 та 4105 грн, що відносилися кредитором на погашення суми тіла кредиту та процентів. Здійснюючи плату, відповідач продовжував строк кредитування на умовах п. 1.9.2 договору. Так, у межах першого дисконтного періоду кредитор застосував процентну ставку визначену в п. 1.9.1 договору 0,66 % в день, з наступного періоду ставку згідно п. 1.9.2 договору 1,16 % в день. Після 24.12.2021 відповідач кошти на погашення заборгованості за кредитним договором не вносила, у зв`язку з чим станом 05.05.2022 мала заборгованість в загальному розмірі 40772,85 грн, з яких за тілом кредиту 13754,62 грн та за відсотками 27018,23 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 138, 153), який відповідач не заперечила та контрозрахунку не надала, як і доказів на сплату по кредиту в більшому розмірі.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого було продовжено до 31.12.2024 додатковими угодами (а.с 139-148), та згідно п. 4.1 якого, право вимоги переходить до нового кредитора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги.

Відповідно до умов вказаного договору факторингу до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором № 321238525 від 17.11.2021 на загальну суму 40772,85 грн, з яких за тілом кредиту 13754,62 грн та за відсотками 27018,23 грн, що підтверджується реєстром прав вимоги № 175 від 05.05.2022, що містить підпис сторін договору факторингу (а.с. 149-150, 151). Вказаний реєстр прав вимоги спростовує доводи відповідача щодо недоведеності факту наявності права вимоги на дату його відступлення та не підписання реєстру прав вимоги сторонами договору факторингу.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, згідно якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором № 321238525 від 17.11.2021, на загальну суму 40772,85 грн, що підтверджено текстом договору та реєстром прав вимоги № 9 від 30.05.2023 (а.с. 154-161).

04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, згідно якого до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором № 321238525 від 17.11.2021 на загальну суму 40772,85 грн (а.с. 162-172).

Згідно виписки по особовому рахунку позичальника, станом на момент подання позову до суду, остання заборгованість не сплатила (а.с. 175).

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, розмір заборгованості не заперечила, контррозрахунку не навела, не надала доказів щодо внесення сум по кредиту в розмірі що не був би врахований первісним кредитором, не надала доказів сплати боргу комусь з наступних кредиторів.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1ст.1048, ч. 2 ст.1056-1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та визначається залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Оскільки відповідач своєчасно та належним чином свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом не виконала, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн, а також надано докази про понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн (а.с. 176-177 а в ЕС).

З урахуванням заперечень відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, оцінюючи заявлений розмір витрат на правничу допомогу з дочки зору їх реальності, необхідності та співмірності предмету спору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 6000 грн у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, вважаючи витрати на вивчення матеріалів завищеними з урахуванням обсягу матеріалів справи, а витрати на підготовку адвокатського запиту такими, що не були необхідними, адже представник розумів, що в силу чинного законодавства, отримання інформації що становить банківську таємницю можливе лише на підставі рішення суду, а не адвокатського запиту.

Керуючись ст.ст.10, 12, 43, 49, 141, 259 ч.6, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (, адреса місцезнаходження: вул. Рогнідинська буд.4 літ А офіс 10 м. Київ) заборгованість за кредитним договором № 321238525 від 17.11.2021 на загальну суму 40772 (сорок тисяч сімсот сімдесят дві) гривні 85 копійок, а також 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору та 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя М.В. Березюк