Номер провадження 2/725/2215/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 Чернівецький районний суд міста Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретарів судового засідання Соболевської А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , від імені якої діє представник ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , про усунення перешкод користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав N?369515913 від 12.03.2024 року та N?369516451 від 12.03.2024 року ОСОБА_4 , являється власником садового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :34:002:1278. Вказане домоволодіння ОСОБА_4 успадкувала від свого батька ОСОБА_7 , про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.2024 року N?1017 та від 12.03.2024 року N?1019.

Поряд із земельною ділянкою яка належить ОСОБА_4 знаходиться земельна ділянка, яка належить ОСОБА_6 та у липні 2004 року останній самовільно зайняв 150 м2 земельної ділянки, яка належить позивачу. По межі захвату зі сторони землекористувача ОСОБА_6 вздовж відрізку позначеного на ситуаційні схемі встановив паркан. Захвачена земельна ділянка позначена на ситуаційній схемі штриховою лінією.

З приводу самовільного зайняття та використання відповідачем частини земельної ділянки, яка належить позивачу на праві приватної власності, позивач звертався до відповідача із претензією-вимогою щодо звільнення земельної ділянки із незаконного володіння пропонуючи в добровільному порядку звільнити незаконно захоплену земельну ділянку, однак на зауваження Позивача ОСОБА_6 не реагував. Дана обставина підтверджується листом, який було направлено 10.10.2024 року на адресу Відповідача та який останній відмовився отримувати.

Разом з цим, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.04.2008 року у справі N?2-18 від 2008 року за позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , зобов?язано останнього перенести огорожу, яка розділяє їх з ОСОБА_7 земельні ділянки та відновити межі земельної ділянки N? НОМЕР_1 , що знаходиться в садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_2 , повернувши незаконно захоплену частину земельної ділянки розміром 150 м', відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії І-ЧВ N? 012994 від 04.05.1999 року.

Однак, ОСОБА_6 , рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.04.2008 року у справі N?2-18 від 2008 року проігнорував не виконав.

Вказаним рішення суду встановлено, що на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради від 03.03.1998 року N?184/5 ОСОБА_7 було видано державний акт про право приватної власності на землю серії І-ЧВ N° 012994 від 04.05.1999 року. Відповідно до вказаного акту позивачу була передана у приватну власність земельна ділянка N° НОМЕР_1 , площею 0, 0519 га, яка розташована на території садівничого товариства «Пролісок -2» по АДРЕСА_2 .

Зовнішні земельної ділянки були погоджені з суміжними землекористувачами, зокрема користувачем земельної ділянки N? НОМЕР_2 , претензій при встановленні та погодженні меж землекористування заявлено не було, що підтверджується актом встановлення зовнішніх меж землекористування в натурі від 26.03.1997 року.

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства N? 40 від 27.07.2004 року Чернівецької обласної інспекції з контролю за використанням та охороною земель, було встановлено самовільне зайняття частини земельної ділянки ОСОБА_7 площею 0, 0150 га, що по АДРЕСА_3 », ОСОБА_6 .. На підставі вказаного акту було складено протокол про адміністративне правопорушення).

Постановою від 27.07.2004 року ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане порушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 грн. 00 коп. ОСОБА_6 з постановою погодився, що підтверджується копією квитанції про сплату ним штрафу 26.08.2004 року відповідача повторно було притягнуто до адміністративної відповідальності та оштрафовано.

Відповідно до ч.4, ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На даний час, новим власником садового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :34:002:1278, являється ОСОБА_4 , та у ОСОБА_6 самовільно зайняв частину земельної ділянки прощею 0.0150 га, яка належить останній та у Відповідача відсутні будь-які законні підстави для створення перешкод у користуванні вищезазначеною земельною ділянкою Позивачу.

Таким чином, своїми діями відповідач створив перешкоди у користуванні позивачу земельною ділянкою, яка їй належить на праві власності шляхом обмеження у повній мірі користування земельною ділянкою, чим порушуються її законні права.

Просили зобов`язати відповідача повернути позивачці самовільно зайняті земельну ділянку площею 0,0150 га, кадастровий номер :34:002:1278 розташованої в садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_2 , привівши її у придатний для використання стан, шляхом звільнення від сільськогосподарських культур та інших насаджень чи об?єктів, які на ній розташовані, та демонтувати по межі захвату зі сторони землекористувача ОСОБА_4 вздовж відрізу позначеного на ситуаційній схемі самовільно встановлений паркан, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу.

У поданому відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне.

У позовних вимогах ОСОБА_4 просить суд зобов?язати відповідача ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_4 повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0150 га, кадастровий номер :34:002:1278 розташованої в садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_2 , привівши її у придатний для використання стан, шляхом звільнення від сільськогосподарських культур та інших насаджень чи об?єктів які на ній розташовані, та демонтувати по межі захвату зі сторони землекористувача ОСОБА_4 вздовж відрізу позначеного на ситуаційній схемі самовільно встановлений паркан, які обґрунтовує тим, що вона є власником садового будинку N?48 з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Чернівці, садівниче товариство «Пролісок-2», який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :34:002:1278. Вказане домоволодіння вона успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_7 згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 12.03.2024 року N?1017 та N?1019.

Вказує, що суміжний землевласник ОСОБА_6 , в липні 2004 року самовільно зайняв 150 м.кв земельної ділянки, що належить позивачці.

Також зазначає, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.04.2008 року у справі N?2-18 позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння- задоволено.

Зобов?язано ОСОБА_6 перенести огорожу, яка розділяє їх з ОСОБА_7 земельні ділянки та відновити межі земельної ділянки N? НОМЕР_1 , що знаходиться в садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_2 повернувши незаконно захоплену частину земельної ділянки розміром 150 м.к., відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії I-4В N?012994 від 04.05.1999року. Також посилається на те, що відповідач не виконав вказане рішення.

Так, будучи спадкоємцем до майна померлого батька, позивач мала б звернутися до суду із заявою про заміну сторни виконавчого провадження. Оскільки нею зазначено, що рішення рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.04.2008 року у справі N?2-18 позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння не виконано.

Натомість позивачка звертається до суду з тим самими позовом, що і її батько, до того самого відповідача, з приводу одного і того самого предмету спору, де рішення було ухвалено та вступило в законну сула та не виконано до сьогоднішнього дня з моменту його ухвалення та до дня смерті спадкодавця.

У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві, окрім того, вказував, що виконавче провадження по винесеному рішенні у 2008 році не відкривалось, не замінювалась сторона виконавчого провадження.

Суд, заслухавши сторін справи, дослідивши письмові докази у справі дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав N?369515913 від 12.03.2024 року та N?369516451 від 12.03.2024 року ОСОБА_4 , являється власником садового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :34:002:1278. Вказане домоволодіння ОСОБА_4 успадкувала від свого батька ОСОБА_7 , про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.2024 року N?1017 та від 12.03.2024 року N?1019 (а.с.8-23).

З приводу самовільного зайняття та використання відповідачем частини земельної ділянки, яка належить позивачу на праві приватної власності, позивач звертався до відповідача із претензією-вимогою щодо звільнення земельної ділянки із незаконного володіння пропонуючи в добровільному порядку звільнити незаконно захоплену земельну ділянку, однак на зауваження Позивача ОСОБА_6 не реагував. Дана обставина підтверджується листом який було направлено 10.10.2024 року на адресу Відповідача та який останній відмовився отримувати (а.с.24-26).

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.04.2008 року у справі N?2-18 позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння- задоволено.

Зобов?язано ОСОБА_6 перенести огорожу, яка розділяє їх з ОСОБА_7 земельні ділянки та відновити межі земельної ділянки N? НОМЕР_1 , що знаходиться в садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_2 повернувши незаконно захоплену частину земельної ділянки розміром 150 м.к., відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії I-4В N?012994 від 04.05.1999року. Також посилається на те, що відповідач не виконав вказане рішення. (а.с.27-28).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

В ч.4.1,2 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні а суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту торушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання ії прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Позивач, у разі порушення його суб?єктивного права, може скористатись не будь-яким способом його відновлення, а лише тим, який визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Позовні вимоги не підлягають задоволенню, якщо суд, дотримуючись принципу стадійності захисту права, дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачено законом або договором та/або він є неефективним для захисту порушеного права в таких правовідносинах. Про цей висновок ВП ВС нагадала в постанові від 2 лютого ц.р. у справі N? 925/642/19.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов?язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов?язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов?язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Із зазначено вище вбачається, що позивачка не обрала вірного способу захисту порушеного свого права і за таких обстави суд має достатньо підстав для відмови в задоволенні позову.

З приводу посилань представника позивача на те, що виконавче провадження за рішенням суду не було відкрито та рішення суду не виконано, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Згідно 4.5 ст.15 Закону України « Про виконавече провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов?язковими тією мірою, якою вони були б обов?язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, будучи спадкоємцем до майна померлого батька, позивач мала б звернутися до суду із заявою про заміну сторни виконавчого провадження. Оскільки нею зазначено, що рішення рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.04.2008 року у справі N?2-18 позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння не виконано.

Таким чином, оскільки позивачем не обрано вірний спосіб захисту своїх порушених прав, враховуючи те, що є рішення суду, яким вирішено даний спір та яке набрало законної сили, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити та провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 , від імені якої діє представник ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , про усунення перешкод користування земельною ділянкою - відмовити.

Провадження у справі закрити

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Стоцька Л. А.