Провадження №2/367/7547/2025
УХВАЛА

про залишення без руху

18 листопада 2025 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, яка не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, приходить до висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Проте, всупереч зазначених положенням, у позовній заяві не вказано дійсну ціну позову.

Суд вважає за необхідне зауважити, що визначення ціни позову у позовах про визнання права власності на майно, передбачено статтею 176 ЦПК України, якою, зокрема п. 2 ч. 1 встановлено, що у позовах про визнання права власності на майно, ціна позову визначається вартістю майна. Поряд з цим, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 1440 від 10 вересня 2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначається Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», відповідно до приписів якого незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Таким чином ціна позову у даній справі повинна визначались дійсною (ринковою) вартістю всього нерухомого майна, визначеною належним суб`єктом оціночної діяльності.

Судом встановлено, що матеріали позовної заяви не містять доказів вартості спірного майна, з урахуванням зазначеного, позивачу необхідно долучити до позовної заяви оцінку вартості спірного майна, чи інший доказ про вартість спірного майна для встановлення дійсної ціни позову у відповідності до ч. 2 ст.176 ЦПК України.

Згідно зазначеної вище Постанови Кабінету Міністрів України № 358 від 21 серпня 2014 року строк дії звіту про оцінку нерухомого майна становить не більше шести місяців з дати оцінки.

Для визначення ціни позову позивачу слід долучити до позовної заяви оцінку вартості майна станом на час звернення до суду, чи інший доказ про його вартість та визначити дійсну ціну позову у відповідності до ч. 2 ст.176 ЦПК України.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Позивачу роз`яснюється, що від змісту позовних вимог та їх розміру залежить як процес судового розгляду так і результат цього розгляду, оскільки суду необхідно знати, в яких межах здійснювати розгляд справи, а відповідачу усвідомлювати, які вимоги до нього заявлені, та, в залежності від цього, вибудовувати свою позицію і її аргументацію.

За наведеного, чіткий виклад змісту позовних вимог є обов`язком позивача, який він виконує шляхом подання до суду обґрунтованої позовної заяви з додатками, які підтверджують обставини, викладені у позові.

Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач просить суд: встановити факт проживання однією сім`єю з відповідачем в період з січня 2019 року по 20 листопада 2021 року; визнати майно, набуте під час спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу, об`єктом спільної сумісної власності; здійснити поділ спільного сумісного майна, загальною вартістю 1 556 014,44 грн. подружжя, виділивши позивачу у власність: мотоцикл «Honda», СRB 600 RB, 2013 року випуску, VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 173485,00 грн.; гараж № НОМЕР_3 в обслуговуючому автогаражному кооперативі «Будівельний», що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:149:3607, за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 151 519,20 грн.; виділити у власність відповідача побутову техніку (сушарку та пральну машину фірми «AEG», посудомийну машину форми «Bosch», холодильник, індуктивну плиту, духову шафу, витяжку, кавову машину) на загальну суму 150 000,00 грн., меблі на зальну суму 187 600,00 грн., та грошові кошти в сумі 182 500,00 грн. витрачені на ремонт квартири; виділити у власність позивача частки та у власність відповідача частки автомобіля марки «Volkswagen Passat» моделі «Variant», 2.0, TDI 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN код НОМЕР_5 , вартістю 710 910, 24 грн.; у разі неможливості поділу майна визнати за сторонами право власності у відповідних частках та стягнути відповідну компенсацію.

За змістом ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Суд зазначає, що автомобіль є неподільною річчю, а відтак, ефективними та належними будуть позовні вимоги про присудження одному з подружжя речі повністю, а іншому грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно.

До того ж, визначаючи перелік майна, який за результатами поділу майна має залишитися у власності відповідача, позивач не наводить його конкретних індивідуальних ознак (марку, модель, рік випуску).

З огляду на викладене, позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог, щодо того, яке саме майно є об`єктом спільної сумісної власності підлягає поділу, визначити спосіб та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до вимог Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить суд: встановити факт проживання однією сім`єю з відповідачем в період з січня 2019 року по 20 листопада 2021 року; визнати майно, набуте під час спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу, об`єктом спільної сумісної власності; здійснити поділ спільного сумісного майна, загальною вартістю 1 556 014,44 грн. подружжя, виділивши позивачу у власність: мотоцикл «Honda», СRB 600 RB, 2013 року випуску, VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 173485,00 грн.; гараж № НОМЕР_3 в обслуговуючому автогаражному кооперативі «Будівельний», що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:149:3607, за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 151 519,20 грн.; виділити у власність відповідача побутову техніку (сушарку та пральну машину фірми «AEG», посудомийну машину форми «Bosch», холодильник, індуктивну плиту, духову шафу, витяжку, кавову машину) на загальну суму 150 000,00 грн., меблі на зальну суму 187 600,00 грн., та грошові кошти в сумі 182 500,00 грн. витрачені на ремонт квартири; виділити у власність позивача частки та у власність відповідача частки автомобіля марки «Volkswagen Passat» моделі «Variant», 2.0, TDI 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN код НОМЕР_5 , вартістю 710 910, 24 грн.; у разі неможливості поділу майна визнати за сторонами право власності у відповідних частках та стягнути відповідну компенсацію.

Відтак, з прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем, поруч з вимогами майнового характеру заявлено також і одну вимогу немайнового характеру.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду. Таким чином, суд враховує, що позовна заява надійшла до суду 28 квітня 2025 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2025 року, становить 3028 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, враховуючи предмет позову, позивачу, при зверненні до суду з вказаним позовом, необхідно було сплатити також за вимогу немайнового характеру судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Таким чином судом визначається спосіб усунення недоліків, а саме подання позовної заяви у новій редакції із усуненням зазначених недоліків: визначення дійсної вартості майна, надання звіту про оцінку майна відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», уточнити зміст позовних вимог, щодо того, яке саме майно є об`єктом спільної сумісної власності підлягає поділу, визначити спосіб та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до вимог Сімейного кодексу України та сплатити судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Додатково суд роз`яснює, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу, це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду - 5 днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде визнана неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя: Я.М.Третяк