Справа №345/6404/25
Провадження № 2/345/3012/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2025 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.

за участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,

представника позивача адвоката Лопуха З.Я.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхнянської сільської ради Калуського району Івавно-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, вимоги якого мотивує таким, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 останнє місце проживання та реєстрації якої було: АДРЕСА_1 . Спадкодавець ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений 15.03.1996 та зареєстрований в реєстрі за № 13 який не змінювався та не відмінявся, згідно якого остання заповіла позивачу все належне їй майно. Таким чином, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: на будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна вартість спадкового майна становить 180 570,00 грн.

В установленому законом порядку, спосіб та строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , однак, листом нотаріуса від 15.09.2025 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене спадкове майно в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно та рекомендовано за захистом свого права звернутися до суду.

Відповідачем по справі є Верхнянської сільської ради Калуського району Івавно-Франківської області, оскільки будь-які інші спадкоємці на спадкове майно відсутні.

В зв`язку з тим, що іншим способом захистити свої спадкові права позивач не має можливості, а тому вимушена звернутися до суду за захистом свого неоспорюваного права та просить суд винести рішення яким визнати за позивачем, право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на будинковолодіння в цілому, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Лопух З.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання подала заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримала та просить суд позов задовольнити (а.с.33).

Відповідач сільський голова Верхнянської сільської ради Маліборський М. в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без їхньої участі, не заперечують проти задоволення позову (а.с.34).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Зокрема, спадкодавець ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений 15.03.1996 року секретарем Довговойнилівської сільської ради Калуського району Петрів Я.М. та який зареєстрований в реєстрі за № 13, що підтверджується копією заповіту (а.с.6).

Згідно даного заповіту спадкодавець ОСОБА_3 , яка мешкала та була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , заповіла позивачу ОСОБА_1 все належне їй майно, зокрема і житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт належності вищезазначеного будинковолодіння спадкодавцю, підтверджується довідкою виданою старостою села Довгий Войнилів, Верхнянської сільської ради, Калуського району, Івано-Франківської області від 27.10.2025 року де значиться, що згідно із записом в погосподарській книзі №4, сторінка 40, особовий рахунок № НОМЕР_1 (за 2021-2025р.р.) гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала і була зареєстрована в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці, площею 0,13 га, що знаходиться на території Довговойнилівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області. В житловому будинку на день смерті ОСОБА_2 проживали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 племінниця.(а.с.11)

Крім цього, довідкою Довго-Войнилівською сільською Радою Калуського району Івано-Франківської області від 07.03.1968 року стверджується, що ОСОБА_3 дійсно будує хату. Дана довідка видана для пред`явлення в Держбанк. (а.с.24).

Також ОСОБА_3 зроблено план відводу земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на підставі рішення виконкому Довго-Войнилівської сільської Ради депутатів трудящих № 6 від 23 березня 1968 р. (а.с.25).

Окрім цього, на спадкове майно 01.09.2025 року ФОП ОСОБА_4 , інвентаризаційна справа № 5841 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , а роком його спорудження є до 1991 року (а.с. 12-15).

Відповідно до довідки №5841 від 01.09.2025, яка видана ФОП ОСОБА_4 інвентаризаційна справа № 5841, інвентаризаційна вартість вказаного домоволодіння становить 180570 грн. (а.с.23).

В установленому законом порядку, спосіб та строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, листом приватного нотаріуса від 15.09.2025 № 965/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене спадкове майно в зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності на вищевказане спадкове майно та рекомендовано за захистом свого права звернутися до суду (а.с. 4).

Таким чином слід вважати, що при відсутності первинної реєстрації права власності та правовстановлюючого документу, дане домоволодіння фактично належало ОСОБА_2 , яка постійно в ньому проживала та ним володіла, що підтверджується довідкою старости села Довгий Войнилів Верхнянської сільської ради, Калуського району, Івано-Франківської області та іншими доданими до справи документами.

Фактично єдиним документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319).

За таких обставин спадкове право на набуття права власності на нерухоме майно може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц, який зазначив, що право власності на зведену до 03.08.2004 нерухомість набувається в порядку, який існував на час її будівництва, а не виникає у зв`язку з державною реєстрацією.

За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, (втратив чинність) документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації.

Отже, враховуючи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 був збудований до 1991 року, а саме 1964 року, то після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на даний житловий будинок.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Одним із способів набуття права власності є спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. ст. 1218 та 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Судом встановлено, що інших спадкоємців за заповітом немає, а відповідач проти задоволення позову не заперечує.

Отже, оцінивши в сукупності зібрані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, ст.ст. 392, 1216, 1218, 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на будинковолодіння в цілому, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: