Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Заочне

01 грудня 2025 рокуселище Романів

ВСТУПНА ЧАСТИНА

Романівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Шакалова А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, м. Львів, 79029 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. Рух справи.

1.1. 30 вересня 2025 року позовна заява надійшла до суду, у цей же день справа розподілена головуючому судді Шакалову А.В.

1.2. 01 жовтня 2025 року надійшла відповідь на запит про місце реєстрації відповідача.

1.3. 01 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

1.4. Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідач повідомлений відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

1.5. Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

1.6. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

1.7. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.

2. Короткий виклад позиції позивача.

2.1. 26 квітня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9096723 про надання фінансового кредиту в розмірі 7 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався сплатити кредит, повернути проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

2.2. Відповідно до договору № 9096723 сума виданого кредиту становить 7 000 грн; строк кредиту 360 днів. Денна процентна ставка становить 1,12 % та застосовується у межах строку кредитування за користування кредитом (п. 1.4). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки № НОМЕР_2 .

2.3. 24 вересня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 110-МЛ, відповідно до якого предметом договору є право грошової вимоги. На умовах даного договору та керуючись статтею 1077 ЦК України фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників. 2.4. Свої зобовязання відповідач за вищевказаним кредитним договором не виконав, а тому станом на 20 серпня 2025 року загальний розмір заборгованості становить 23 447,12 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту 7 000,00 грн, простроченої заборгованості за процентами 11 019,12 грн, простроченої заборгованості за неустойкою 4 900,00 грн, простроченої заборгованості за комісією 528,00 грн.

2.5. На підставі викладеного позивач вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені у повному обсязі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1. Обставини справи, встановлені судом, та законодавство, що регулює правовідносини сторін.

1.1. 26 квітня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9096723.

1.2. Відповідно до умов договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та неустойку, а також здійснити всі платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобовязання за договором у повному обсязі.

1.3. Свої зобов`язання відповідач за вищевказаним кредитним договором не виконав, а тому станом на 20 серпня 2025 року загальний розмір заборгованості становить 23 447,12 грн, яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту 7 000,00 грн, простроченої заборгованості за процентами 11 019,12 грн, простроченої заборгованості за неустойкою 4 900,00 грн, простроченої заборгованості за комісією 528,00 грн.

1.4. Вказані суми підтверджуються розрахунком заборгованості, що є додатком до позовної заяви та міститься в матеріалах справи.

1.5. Факт отримання коштів позичальником підтверджено платіжним дорученням № 129394719 від 26.04.2024 про переказ 7 000,00 грн на картку № НОМЕР_3 з призначенням платежу «кошти згідно договору 9096723», що міститься в матеріалах справи.

1.6. Між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу, внаслідок чого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі до відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується договором, наявним у матеріалах справи.

2. Законодавство, яке регулює спірні правовідносини.

2.1. Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

2.2. У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. 2.3. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 2.4. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

2.5. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

2.6. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

2.7. Відповідно до статті 610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

2.8. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

2.9. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

2.10. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. У даній справі сума процентів, заявлена до стягнення (11 019,12 грн), нарахована в межах погодженого сторонами строку кредитування.

2.11. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

2.12. Щодо стягнення з відповідача неустойки в сумі 4 900,00 грн суд зазначає наступне.

2.13. Положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

2.14. Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

2.15. Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16.

2.16. На підставі викладеного суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача 4 900,00 грн неустойки за невиконання зобов`язань за кредитним договором необхідно відмовити як безпідставних.

2.17. Щодо вимог у частині стягнення заборгованості по комісії.

2.18. Стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а саме: за дії, які кредитодавець здійснює на власну користь (електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо), або за дії, які позичальник здійснює на користь кредитодавця, чи за дії, що їх вчиняє кредитодавець або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин, суперечить статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Отже, кредитодавець не може стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обовязків кредитодавця за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого кредитодавця.

2.19. Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 та постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Зокрема, у справі № 496/3134/19 суд касаційної інстанції констатував, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини пятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.33).

2.20. Верховним Судом у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22) зроблений висновок, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит у даному випадку, то пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди, є нікчемними, у звязку з чим підстави для нарахування кредитодавцем комісії на підставі нікчемних умов договору є відсутніми і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.

2.21. Таким чином, суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача комісії у загальному розмірі 528,00 грн.

3. Висновки суду.

3.1. Таким чином, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.

3.2. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув, позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту у розмірі 7 000,00 грн, а також заборгованості за сумою відсотків у розмірі 11 019,12 грн підлягає задоволенню.

4. Щодо судових витрат.

4.1. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

4.2. Так, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

4.3. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

4.4. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

4.5. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

4.6. Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, укладеним між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет», та актом надання послуг № Д/1712 від 20.08.2025.

4.7. Враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19, враховуючи, що справа є незначної складності, у даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд дійшов висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та є співмірним із виконаною адвокатом роботою у цій справі.

4.8. За подання позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

4.9. Оскільки позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено судом на 76,85 %, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 76,85 % від 2 422,40 грн, що становить 1 861,62 грн.

4.10. При ухваленні рішення суд керувався ст.ст. 141, 263265, 268, 280283 ЦПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1. Рішення суду.

1.1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

1.2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (адреса місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, ) заборгованість у сумі 18 019,12 грн.

1.3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на сплату судового збору в розмірі 1 861,62 грн.

1.4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

2. Роз`яснення суду щодо порядку оскарження рішення суду та набрання ним законної сили.

2.1. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

2.2. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

2.3. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяАндрій ШАКАЛОВ