Справа № 936/1372/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 листопада 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.,

за участі секретаря Голубєвої Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повідайчик Віктор Іванович, на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 30 січня 2025 року (головуюча суддя Софілканич О.А.) у справі № 936/1372/24 за позовом ОСОБА_2 до Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області про визнання права власності на домоволодіння,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області про визнання права власності на домоволодіння.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за життя батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на власній земельній ділянці у 1986 році збудували житловий будинок АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 .

Після смерті матері відкрилась спадщина на вказаний житловий будинок у АДРЕСА_2 . Зазначав, що на день смерті матері у цьому будинку разом з нею проживав її син ОСОБА_5 (рідний брат позивача), що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_2 вказував, що після смерті матері він є єдиним спадкоємцем за законом, на його замовлення було виготовлено технічний паспорт на спірний будинок (загальною площею 102,93 кв.м.).

Зазначав, що з метою оформлення спадкового майна після смерті матері, позивач звертався до нотаріуса, де отримав роз`яснення про неможливість оформлення спадщини на спірний житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу на домоволодіння.

Посилаючись на дані обставини, позивач ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 30.01.2025 позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На це рішення суду подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повідайчик Віктор Іванович. Вказував, що є особою, яка не брала участі у справі, а оскаржуваним судовим рішенням суд вирішив питання про його права та інтереси. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що спірний житловий будинок АДРЕСА_2 (загальною площею 102,93 кв.м.) належав на праві власності саме матері скаржника ОСОБА_6 , якій також належала земельна ділянка, на якій розташований цей житловий будинок, що стверджується державним актом від 29.12.1998 серії ІІ-ЗК № 012615. ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , за життя вчинила заповіт від 12.09.2012, яким заповіла, у тому числі, вказаний житловий будинок АДРЕСА_2 з надвірними спорудами своєму синові ОСОБА_1 (скаржникові). Зазначає, що іншим рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 18.11.2024 у справі № 936/1193/24 ОСОБА_1 (апелянту) визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. Апелянт посилається на те, що він прийняв спадщину, про що свідчить спадкова справа, заведена 10.01.2025 після смерті ОСОБА_6 .

Вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим судом не було враховано обставину, яку зазначено у позовній заяві, що на день смерті ОСОБА_4 (матері позивача) разом з нею проживав тільки її син ОСОБА_5 (рідний брат позивача), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд не врахував, що позивач ОСОБА_2 не проживав зі спадкодавцем ОСОБА_4 . Вважає, що до справи не надано доказів, що позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті матері, а також чи закликався позивач, як спадкоємець другої черги, до спадкування після смерті брата ОСОБА_5 .

Вказує, що не відповідають обставинам справи висновки місцевого суду про те, що за життя батьки позивача на власній земельній ділянці у 1986 році збудували житловий будинок АДРЕСА_1 . Такі обставини не доведені доказами та спростовуються державним актом від 29.12.1998 серії ІІ-ЗК № 012615, виданим іншій особі ОСОБА_6 .

Суд голослівно зазначив, що позивач звертався до нотаріуса за оформленням спадщини, оскільки позивачем не надано до справи доказів на підтвердження такої обставини.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Зокрема вказує, що на момент подання апеляційної скарги, додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, встановлений скаржнику ОСОБА_1 рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 18.11.2024 у справі № 936/1193/24, яке набрало законної сили 19.12.2024 закінчився 19.02.2025. Вважає, що оскаржуване у даній справі рішення суду ухвалене 30.01.2025, а отже набрало законної сили 30.02.2024, тобто вже після того як у скаржника закінчився додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а рішення суду від 18.11.2024 у справі № 936/1193/24 вичерпало свою дію.

Зазначає, що сам факт встановлення апелянтові додаткового строку на прийняття спадщини не свідчить про його право власності на спірний будинок АДРЕСА_2 , або наявність у нього права на спадкування.

Вказує, що апелянт не надав доказів того, що спірний будинок АДРЕСА_2 належав на праві власності заповідачу ОСОБА_6 (матері скаржника) та входив до складу спадщини за заповітом від 12.09.2012, складеним на користь апелянта. Скаржник не підтвердив того факту, що він успадкував спірний будинок за заповітом своєї матері.

Позивач ОСОБА_2 зазначав, що саме він успадкував спірний будинок, оскільки є спадкоємцем за законом після смерті своїх батьків, що померли ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , і рідного брата ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, явка учасників та позиція суду

Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

В судовому засіданні апеляційного суду 16.09.2025 позивач ОСОБА_2 , апелянт ОСОБА_1 та їх представники надавали пояснення. В судовому засіданні за клопотанням представника позивача було оголошено перерву для ознайомлення з матеріалами справи. В наступні судові засідання, які призначались на 30.09.2025 та 13.11.2025 позивач та його представник не з`являлись. 13.11.2025 до апеляційного суду надійшло клопотання представника позивача, в якому він просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 , апелянта ОСОБА_1 та їх представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що за життя його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на власній земельній ділянці у 1986 році збудували житловий будинок АДРЕСА_1 .

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що батьками позивача ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а.с. 11)

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 12.06.1982, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану від 26.10.2024 (а.с. 14).

27.10.1987 ОСОБА_3 виготовив у Мукачівському міжміському бюро інвентаризації УРСР Технічний паспорт на будинок загальною площею 69,50 кв.м., збудованоий у 1986 році, за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 21-23).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26.10.2024 (а.с. 9).

На день смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у житловому будинку у АДРЕСА_2 , разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_4 (мати позивача), син ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 (брат позивача), що підтверджено довідкою виконкому Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 31.10.2024 №200 (а.с. 13).

Згідно із статтею 22 КпШС України (тут і далі, в редакції, чинній на час будівництва спірного житлового будинку 1986 р.) передбачено, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

В разі поділу майна, яке є спільною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними (стаття 28 КпШС України).

Презумпція спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у цій справі не спростована.

Відповідно до частини першої статті 524 ЦК УРСР (у редакції на час смерті ОСОБА_3 ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (стаття 525 ЦК УРСР).

Згідно з статтею 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частину спірного домоволодіння у АДРЕСА_2 . Спадщину прийняли дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, і їх частки у спадщині є рівними (по 1/6 частині у спільному сумісному майні подружжя).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 26.10.2024 (а.с. 10).

На день смерті ОСОБА_4 , у житловому будинку у АДРЕСА_2 , разом з нею був зареєстрований та проживав син ОСОБА_5 (брат позивача), що підтверджено довідкою виконкому Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 31.10.2024 №202 (а.с. 12).

Позивачем у даній справі не надано доказів на підтвердження прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_4 , натомість з вищевказаної довідки слідує, що єдиним спадкоємем ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, відповідно до норми ст. 1268 ЦК України, був ОСОБА_5 , який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В результаті спадкування після смерті батьків частка ОСОБА_5 у спірному домоволодінні у АДРЕСА_2 становила 5/6 (1/2 частка, що належала матері у спільній сумісній власності; 1/6 частка успадкована ним після смерті батька; 1/6 частка, успадкована мамою після смерті батька; загалом 5/6).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 26.10.2024 (а.с. 8).

В суді першої інстанції позивачем не було надано доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_5 спадкоємців першої черги.

При цьому як на підставу своїх вимог, позивач вказував, що на замовлення ОСОБА_2 14.11.2024 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, за адресою: АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що житловий будинок побудований 1986 року, загальна площа будинку літ.«А» 102,94 кв.м. (а.с. 16-20).

Згідно з довідкою Державного виробничого підприємства технічної інвентаризації від 14.11.2024 №34 нерухоме майно (будинок) у АДРЕСА_4 станом на 01.01.2013 за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не зареєстровано (а.с. 15).

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , братом ОСОБА_5 , звернувся до нотаріальної контори із метою оформити спадкове майно, проте отримав усне роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на домоволодіння, виданого на ім`я спадкодавця. При цьому суд зазначив, що оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 , інших спадкоємців не встановлено, та у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок, місцевий суд дійшов висновків про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спірний житловий будинок в судовому порядку, оскільки іншого способу захисту своїх спадкових прав та права власності у нього немає.

Проте погодитися із такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, посилався на те, що спірний житловий будинок АДРЕСА_2 належав на праві власності матері скаржника ОСОБА_6 (бабусі позивача), котрій також належала земельна ділянка, на якій розташований цей житловий будинок, що, на переконання скаржника, стверджується державним актом від 29.12.1998 серії ІІ-ЗК № 012615. ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , за життя вчинила заповіт від 12.09.2012, яким заповіла, зокрема, вказаний житловий будинок АДРЕСА_2 з надвірними спорудами своєму синові ОСОБА_1 (апелянту). При цьому рішенням Воловецького районного суду від 18.11.2024 у справі № 936/1193/24 ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_6 , терміном два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Апелянт посилався на те, що він прийняв спадщину 10.01.2025 - у встановлений судом строк, про що свідчить спадкова справа, заведена 10.01.2025 після смерті ОСОБА_6 .

Враховуючи розбіжності у адресі місця проживання ОСОБА_6 , вказаної в заповіті від 12.09.2012 (а.с. 169) та зазначеної у рішенні Воловецького районного суду від 18.11.2024 у справі № 936/1193/24 (а.с. 70-71), з метою встановлення фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26.06.2025 року витребувано:

від Державного виробничого підприємства технічної інвентаризації по Воловецькому району Закарпатської обл інвентарні справи на житлові будинки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_5 .

від Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області:

- інформацію про те, за ким облікувався житловий будинок у АДРЕСА_1 , згідно погосподарських книг із моменту будівництва житлового будинку (1986 рік побудови);

- інформацію про те, за ким облікувався житловий будинок у АДРЕСА_6 , згідно погосподарських книг із моменту будівництва такого житлового будинку (зазначивши його рік побудови);

- належним чином завірені копії таких записів у погосподарських книгах;

- інформацію про зміну нумерації будинків у АДРЕСА_2 та АДРЕСА_7 та № 286);

- інформацію про те, на якій саме земельній ділянці (точна адреса земельної ділянки, кадастровий номер за наявності) та яким громадянам передавалася у власність земельна ділянка, на якій розташовані будинки у АДРЕСА_2 та АДРЕСА_7 та № 286).

Як вбачається з наданого апелянтом Архівного витягу з Рішення виконкому Воловецької районної Ради депутатів трудящих від 25.07.1972 № 141, ОСОБА_6 було затверджено матеріали на будівництво нового індивідуального жилого будинку між сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в кількості 0,07 га, за рахунок своєї присадибної ділянки/бокова АДРЕСА_8 (а.с.124).

Відповідно до записів погосподарської книги № 4 за 1983-1985 роки житловий будинок у АДРЕСА_6 ) облікувалося за ОСОБА_6 , члени сім?ї ОСОБА_4 , донька; ОСОБА_3 , син; ОСОБА_1 ; ОСОБА_4 , невістка; ОСОБА_2 , внук. (а.с. 227-228).

Згідно записів погосподарської книги № 3 за 1991-1994 роки житловий будинок у АДРЕСА_1 облікувалося за ОСОБА_3 . Загальна площа будинку 52,6 кв.м., в т.ч. жила 24,2 кв.м. Всього землі 0,35 га (а.с. 229-230). Житловий будинок у АДРЕСА_6 облікувалося за ОСОБА_6 . Загальна площа будинку 43,3 кв.м., в т.ч. жила 18,5 кв.м. Всього землі 0,35 га (а.с. 231).

Згідно довідок виконкому Воловецької селищної ради від 10.10.2024 № 185 та № 186 на день смерті у АДРЕСА_9 , була зареєстрована та проживала лише ОСОБА_6 (а.с.173, 173 зворот).

Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗК № 012615 від 29.12.1998 вбачається, що ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_9 , рішенням Скотарської сільської ради Народних депутатів від 23.12.1993 було передано у приватну власність земельні ділянки, і зокрема, і 0,04 га (а.с.74).

Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗК № 012617 від 29.12.1998 вбачається, що ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_2 , рішенням Скотарської сільської ради Народних депутатів від 23.12.1993 було передано у приватну власність земельні ділянки, зокрема, і 0,04 га (а.с.74).

Таким чином, зокрема, до 23.12.1993 на земельній ділянці ОСОБА_6 площею 0,07 га було розміщено два житлові будинки (матеріали на будівництво нового індивідуального жилого будинку було затверджено Рішення виконкому Воловецької районної Ради депутатів трудящих від 25.07.1972 № 141) № 286 та № 286-А (в подальшому № 327 та № 326, відповідно).

Також 27.06.2025 апеляційним судом надіслано запит до Воловецької державної нотаріальної контори щодо надання інформації про таке:

- належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 (номер спадкової справи у нотаріуса 01/2025).

- інформацію зі спадкового реєстру про те, чи заводилась та яким нотаріусом заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (якщо заводилася державним нотаріусом, то надіслати належним чином завірену копію цієї спадкової справи);

- інформацію зі спадкового реєстру про те, чи заводилась та яким нотаріусом заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (якщо заводилася державним нотаріусом, то надіслати належним чином завірену копію цієї спадкової справи).

- інформацію зі спадкового реєстру про те, чи заводилась та яким нотаріусом заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (якщо заводилася державним нотаріусом, то надіслати належним чином завірену копію цієї спадкової справи);

У відповідь Воловецька державна нотаріальна контора листом від 09.07.2025 № 193/01-16 повідомила, що:

спадкова справа за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилася;

спадкова справа за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 не заводилася.

за померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 10.01.2025 заведено спадкову справу № 01/2025 (додано засвідчену копію на 13 арк.);

за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 03.11.2023 заведено спадкову справу № 116/2023 (додано засвідчену копію на 21 арк.).

З копії спадкової справи № 116/2023 вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_5 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ), останнє місце реєстрації якого було за адресою АДРЕСА_2 , прийняла його дружина ОСОБА_9 , подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини від 03.11.2023 (а.с. 142-162).

При цьому на день смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у житловому будинку у АДРЕСА_2 , разом з ним були зареєстровані та проживали жінка ОСОБА_9 та малолітня дочка ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), що підтверджено довідкою виконкому Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 02.11.2023 № 291(а.с. 146 зворот).

Як установлено вище, матеріалами справи підтверджено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , був її син ОСОБА_5 , що був зареєстрований та проживав разом з нею у житловому будинку у АДРЕСА_2 (а.с. 12).

Натомість позивач ОСОБА_2 у даній справі не надав доказів щодо прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_4 , а тому висновки суду першої інстанції про визнання за позивачем права власності на житловий будинок у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 не відповідають обставинам справи, ґрунтуються на неправильному застосування норм матеріального права.

При цьому, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є дружина ОСОБА_9 та малолітня дочка ОСОБА_10 (що успадкували 5/6 частки спірного будинку), які до участі у даній справі не залучені.

Позивач ОСОБА_2 не надав доказів щодо закликання його до спадкування після смерті брата ОСОБА_5 , як спадкоємця другої черги.

Водночас, із копії спадкової справи № 01/2025, заведеної після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , вбачається, що ОСОБА_6 за життя вчинила заповіт від 12.09.2012, яким заповіла своєму синові ОСОБА_1 (апелянту) все своє майно, зокрема, житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , який належить їй на праві особистої власності, що складається з коридора, кухні, трьох кімнат, підвал під жилим будинком, старий жилий будинок, що складається з коридора, двох кімнат, сарай і всі надвірні споруди, присадибну ділянку, площею 0,52 га, що належить їй згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ЗК № 012615 від 29.12.1998 (а.с. 169).

Рішенням Воловецького районного суду від 18.11.2024 у справі № 936/1193/24 за позовом ОСОБА_1 до Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, третя особа Воловецька державна нотаріальна контора, позов задоволено, визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , терміном два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Вказане рішення суду у справі № 936/1193/24 набрало законної сили 19.12.2024 (а.с. 170-172).

ОСОБА_1 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини 10.01.2025 з дотриманням встановленого судом строку (а.с. 163).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття.

Звертаючись до суду із даним позовом про визнання права власності на домоволодіння, ОСОБА_2 обрав відповідачем виключно Воловецьку селищну раду та голослівно стверджував, що інших спадкоємців після смерті батьків та брата немає. При цьому судова колегія зауважує, що у даній справі Воловецька селищна рада не є тією особою, яка заперечує, не визнає чи оспорює право власності позивача, не є тією особою, яка має відповідати за пред`явленим позовом.

Судова колегія вважає, що обраний позивачем відповідач у справі (Воловецька селищна рада) не порушує і не оспорює права, свободи чи інтереси позивача тому є неналежним відповідачем.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Розглядаючи справу, місцевий суд, посилаючись на відповідні довідки виконавчого комітету Воловецької селищної ради та вказуючи, що забудовником був ОСОБА_3 , а головою дворогосподарства ОСОБА_4 , належним чином не дослідив довідки виконкому Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 31.10.2024 №200 та № 202, та не встановив кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), які були зареєстровані та проживали з цим спадкодавцем у житловому будинку у АДРЕСА_2 ( ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ), а також не встановив, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який був зареєстрований та проживав із нею на час відкриття спадщини був тільки ОСОБА_5 (що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), не встановив наявність у нього спадкоємців першої черги ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та не з?ясував, чи позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 чи подавав позивач заяву про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки він разом з матір?ю не проживав.

Як наслідок суд першої інстанції не виконав вимоги п. 4 ч. 5 ст. 10 ЦПК України, не вирішив питання про залучення до участі у справі належних відповідачів за правилами ст. 51 ЦПК України, та не попередив позивача про наслідки невчинення даної процесуальної дії.

В той же час, як встановлено апеляційним судом, житлові будинки АДРЕСА_10 були збудовані на земельній ділянці площею 0,07 га, за рахунок присадибної ділянки ОСОБА_6 , ці житлові будинки вказані у заповіті ОСОБА_6 як такі, що передаються у спадок ОСОБА_1 , а відтак, оскаржуваним рішенням суду, яким визнано право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 вирішено питання про права та інтереси апелянта ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, відповідно до основних принципів цивільного процесу, не має права залучати відповідачів на стадії апеляційного провадження.

Встановивши, що позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за відсутності клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем повинен ухвалити рішення про відмову у позові до неналежного відповідача.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновків, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду з підстав, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено 1816,80 грн (а.с. 84а), які підлягають стягненню на його користь із позивача.

Керуючись ч. 4 ст. 258, 265, 374, п.п. 1, 3, 4 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повідайчик Віктор Іванович задовольнити.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 30 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області про визнання права власності на домоволодіння відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_12 , РНОКПП НОМЕР_6 ) 1816,80 грн. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року.

Головуюча:

Судді: