Провадження № 22-ц/801/2436/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 рокуСправа № 127/13214/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,

за участі секретаря судового засідання Литвин Ю.О., представника ОСОБА_1 адвоката Чернілевської Р.В., Ковальчук Г.І., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про забезпечення позову від 03 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Державна екологічна інспекція у Вінницькій області, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними свідоцтв про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування будівельних паспортів та повідомлення про початок будівельних робіт, скасування поземельних книг, скасування реєстрації земельних ділянок,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Державна екологічна інспекція у Вінницькій області, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними свідоцтв про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування будівельних паспортів та повідомлення про початок будівельних робіт, скасування поземельних книг, скасування реєстрації земельних ділянок.

22 вересня 2025 року представник ОСОБА_2 адвоката Путілін Є.В. подав заяву про забезпечення позову у даній цивільній справі, в якій у якій просив суд накласти арешт на земельні ділянки кадастрові номери :03:033:0774 площею 0,0037 га та :03:033:0773 площею 0,0963 га; :03:033:0772 площею 0,0342 га та :03:033:0771 площею 0,0658 га належні ОСОБА_7 та ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_7 та ОСОБА_1 проводити будь-які будівельні роботи на земельних ділянках кадастрові номери :03:033:0774 площею 0,0037 га та :03:033:0773 площею 0,0963 га; :03:033:0772 площею 0,0342 га та :03:033:0771 площею 0,0658 га.

В обґрунтування заяви зазначив, що представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, яка була задоволена ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2025, та залишена без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 19.03.2025. Однак, при накладенні арешту на майно стало відомо, що 21.01.2025 було відчужено дві земельні ділянки кадастровий номер :03:033:0473 та :03:033:0472 громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , що спонукає подати нову заяву про забезпечення позову. На його думку, відповідачі під час розгляду справи судом вже здійснили відчуження земельних ділянок, які є предметом спору, та відповідно можуть вчинити знову. Окрім того, на земельних ділянках відповідачами проводиться незаконне будівництво, хоча вказані земельні ділянки відносяться до земель водного фонду, що суперечить їх цільовому призначенню.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2025 року заяву про забезпечення позову задоволено.

З метою забезпечення позову у цивільній справі №127/13214/24 за позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Державна екологічна інспекція у Вінницькій області, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними свідоцтв про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування будівельних паспортів та повідомлення про початок будівельних робіт, скасування поземельних книг, скасування реєстрації земельних ділянок:

1) накладено арешт на земельні ділянки:

- кадастровий номер :03:033:0771 площею 0,0658 га, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 ;

- кадастровий номер :03:033:0772 площею 0,0342 га, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 ;

- кадастровий номер :03:033:0773 площею 0,0963 га, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_7 ;

- кадастровий номер :03:033:0774 площею 0,0037 га, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_7 .

2) заборонено ОСОБА_1 , ОСОБА_7 проводити будівельні роботи на земельних ділянках: кадастровий номер :03:033:0771 площею 0,0658 га, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 ; кадастровий номер :03:033:0772 площею 0,0342 га, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 ; кадастровий номер :03:033:0773 площею 0,0963 га, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_7 ; кадастровий номер :03:033:0774 площею 0,0037 га, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_7 .

Виконання ухвали доручено державному реєстратору.

Ухвалу суду звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду представник ОСОБА_1 адвокат Чернілевська Р.В. подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі просила скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_8 адвокат Шеремет Г.А. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану увалу суду - без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходив з того, що між сторонами існує спір щодо вказаних земельних ділянок, невжиття зазначених заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову у цій справі. Тому забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вказані об`єкти нерухомості та встановлення певних обмежень щодо користування ними, має підстави.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2, 10 частини першої, частини другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), а також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постановах від 13 грудня 2021 року у справі № 367/3765/20 (провадження № 61-549св21) та від 12 січня 2022 року у справі № 568/525/21 (провадження № 61-14463св21), від 19 травня 2022 року у справі № 619/2293/21 (провадження № 61-15440св21).

Відповідно до частини сьомої статті 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частиною третьою статті 12 і частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки та встановлюючи певні обмеження щодо їх використання, суд першої інстанції виходив з відповідності заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, заявленим позовним вимогам, а також з особливостей способу захисту, про який просить позивач.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову та вказуючи об`єктивні обставини та (або) припущення щодо обставин, що мають реальну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, позивач зазначив, що предметом позову є скасування правовстановлюючих документів на земельні ділянки та скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :03:033:0771, площею 0,0658 га, :03:033:0472, площею 0,1000 га та :03:033:0772, площею 0,0342 га, :03:033:0473, площею 0,1000 га, :03:033:0773, площею 0,0963 га, :03:033:0774, площею 0,0037 га. При цьому після звернення до суду з вказаним позовом відповідачами було відчужено дві земельні ділянки, що є предметом спору, з кадастровими номерами :03:033:0473 та :03:033:0472 громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Вказані земельні ділянки знаходяться в межах прибережної захисної смуги водного об`єкту і відповідно до вимог чинного законодавства відносяться до земель водного фонду.

Сторонами не заперечується, що спірні земельні ділянки відчужувались від первісного власника до ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , яким зареєстровано право власності на спірні земельні ділянки. Крім того, мала місце зміна конфігурації земельної ділянки шляхом її поділу.

Отже, з огляду на те, що під час вирішення спору, спірні земельні ділянки можуть бути знову поділені, об`єднані чи відчужені на користь третіх осіб, що може потягнути за собою зміну предмета спору чи ініціювання нового спору, викладені обставини, виходячи з положень статті 151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

У постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18, від 19 травня 2022 року у справі № 619/2293/21 (провадження № 61-15440св21) зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення певних обмежень щодо використання спірних земельних ділянок, які на час вирішення спору належать ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на праві приватної власності, оскільки такі види забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами та стосуються суті спору у справі.

Застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на спірні ділянки, унеможливлює вчинення будь-яких дій щодо відчуження майна, вчинення нотаріальних та реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки.

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

У справі, яка переглядається у порядку апеляційного провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доцільність у такому випадку, крім накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, також встановити певні обмеження щодо використання спірних земельних ділянок, а саме заборони проводити будівельні роботи на вищевказаних земельних ділянках, оскільки внаслідок можливого задоволення позовних вимог, земельна ділянка може перейти у власність держави.

Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що вказаний спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність забезпечення позову.

Задоволення заяви про забезпечення позову не являється фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідача, а лише обмежує його у здійсненні права на вчинення будівельних робіт та розпорядження земельною ділянкою.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали про забезпечення позову без змін.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про забезпечення позову від 03 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: С.Г. Копаничук

В.В. Оніщук