Єдиний унікальний номер справи № 235/5017/24
Номер провадження № 2/208/1525/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Кам`янського Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Кузнєцової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Бистрова І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», про зобов`язання забезпечення безоплатним вугіллям на побутові потреби, -

В С Т А Н О В И В :

27.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», про зобов`язання забезпечення безоплатним вугіллям на побутові потреби.

Ухвалою суду від 02.07.2024 року порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді); розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а. с. 25).

Рішенням Вищої ради правосуддя № 74 від 29.08.2024 року територіальна підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з 02.09.2024 року визначено за Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

16 грудня 2024 року в провадження судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Кузнєцової А.С. було передано вищезазначену цивільну справу і призначено її розгляд на 03.04.2025 року з викликом сторін.

30.04.2025 року назва Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області змінена на Заводський районний суд м. Кам`янського Дніпропетровської області.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 більшу частину свого трудового життя, працював на підприємствах вугільної промисловості.

Починаючи з 02.01.2004 року та до теперішнього часу позивач є пенсіонером за віком, список 1. Крім того, позивач з 01.03.2007 року є ветераном праці.

Після виходу на пенсію, а саме з 26.03.2007 року по 07.12.2023 року, а також в період часу з 30.03.1998 року по 01.08.2002 року позивач працював на підприємстві відповідача.

Під час роботи на підприємстві відповідача, позивач користувався правом отримання вугілля на побутові потреби. Останній раз позивач отримав вугілля під час роботи у відповідача в 2023 році.

Після звільнення, а саме 01.03.2004 року позивач, як пенсіонер, звернувся до відповідача із заявою про забезпечення його вугіллям на побутові потреби у розмірі 5,9 тон за 2024 рік, але відповідач йому відмовив в видачі побутового вугілля пославшись на те, що пенсіонери забезпечуються побутовим вугіллям тим підприємством, з якого вони пішли на пенсію, пославшись на те, що він вийшов на пенсію з шахти «Капітальна» (ім. Стаханова), а тому, на отримання вугілля на побутові потреби не має права.

Звернувшись до шахти «Капітальна» (ім. Стаханова) отримав відповідь, що підстав для включення його до списків пенсіонерів отримувачів побутового вугілля на шахті «Капітальна» немає, оскільки на момент призначення йому пенсії мав 8 років 5 місяців 10 днів стажу на підземних роботах, та пенсію йому було призначено вже після звільнення з підприємства відповідача.

Не погодившись з відмовою відповідача в його вимогах, позивач, посилаючись на норми Гірничого Закону, «Галузеву угоду», звернувся до суду з цією позовною заявою (а. с. 2-4).

У встановлений судом строк, а саме первинно 18.07.2024 року представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» Бузівська Н. М. (діюча на підставі довіреності, свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю)надала відзив, в якому з заявленими позовними вимогами не погодилася, вважаючи їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач з 30.03.1998 року по 01.08.2002 року працював прохідником підземним 5 р. з повним робочим днем в шахті на підприємстві відповідача, був звільнений за власним бажанням, що підтверджується даними трудової книжки (п.28).

З 27.02.2004 року по 02.07.2005 року позивач працював прохідником підземним 5 р. з повним робочим днем в шахті в Шахтобудівельному управлінні №7, був звільнений за власним бажанням, що підтверджується даними із трудової книжки (п.31. 33, 34).

15.11.2005 року позивач був працевлаштований на Шахту ім. О.Г. Стаханова №1 ДП «Красноармійськвулілля» прохідником підземним 5р. з повним робочим днем в шахті, звільнений 21.08.2006 року за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію за віком за Списком №1, що підтверджується даними із трудової книжки (п. 33, 34).

26.03.2007 року позивач був прийнятий на підприємство відповідача і 07.12.2023 року був звільнений за власним бажанням.

Як вбачаєтеся із додатків, які позивач надав у якості доказів до справи, пенсійне свідоцтво видано Позивачу 11.11.2004р., при цьому право на призначення пенсії виникло у позивача 02.01.2004 року, в той час коли позивач не працював ні на одному з підприємств.

05.03.2024 року позивач звернувся до відповідача з проханням забезпечити його, як пенсіонера, безоплатним вугіллям на побутові потреби.

Відповідачем була надана відповідь, що враховуючи положенням ст. 43 Гірничого закону України (з усіма змінами та доповненнями), п. 8.10 Колективного договору ПрАТ «ШУ «Покровське» та п. 2 Положення про порядок виписки пільгового вугілля працівникам та пенсіонерам ПрАТ «ШУ «Покровське», підприємство виконує взяті на себе зобов`язання та забезпечує пенсіонерів, які звільнились з ПрАТ «ШУ «Покровське» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, вугіллям на побутові потреби.

Відповідно до п. 12.10.7, п. 12.10.8 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого Підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: - на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки 7,5 років; - на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки не менше 15 років, жінки 12,5 років; - на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки 15 років.

Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим підприємством, з якого вони вийшли на пенсію.

Отже, нормами Галузевої угоди чітко визначено суб`єкта, який зобов`язаний забезпечувати побутовим вугіллям пенсіонера, - підприємство, з якого останній вийшов на пенсію (звільнився за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП із мотивуванням «у зв`язку з виходом на пенсію»).

Проаналізувавши трудову діяльність позивача на ПрАТ «ШУ «Покровське», зазначає, що позивач: 01.08.2002 року звільнився з ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська- Західна №1» (ПрАТ «ШУ «Покровське») за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП; з 26.03.2007 року по 07.12.2023 року працював на ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська- Західна №1» (ПрАТ «ШУ «Покровське») і 07.12.2023 року звільнився з ПрАТ «ШУ «Покровське» за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП без мотивування «з виходом на пенсію».

З матеріалів особової картки позивача № НОМЕР_1 вбачається, що останнім місцем його роботи перед працевлаштуванням 26.03.2007 року на ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська- Західна №1» (ПрАТ «ШУ «Покровське») була шахта ім. А. Г. Стаханова. Причиною звільнення є звільнення за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП із мотивуванням «у зв`язку з виходом на пенсію».

Отже, побутовим вугіллям позивача, як пенсіонера, повинно забезпечувати підприємство,

з якого він вийшов на пенсію, а саме шахта ім. А. Г. Стаханова.

Окрім того, за змістом п. 2 Положення про порядок виписки пільгового вугілля працівникам та пенсіонерам ПрАТ «ШУ «Покровське» підприємство забезпечує побутовим вугіллям лише пенсіонерів ПрАТ «ШУ «Покровське», тобто осіб, які звільнились з підприємства за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП зв`язку з виходом на пенсію.

Частиною сьомою статті 43 ГЗ України передбачено, що підприємства з видобутку вугілля та вугле будівельні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, таким категоріям осіб, зокрема, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вугле будівельних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов`язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок.

Із змісту ст. 43 ГЗ України випливає, що на горні підприємства покладений обов`язок забезпечувати вугіллям зокрема пенсіонерів. Однак, вказана норма гірничого законодавства а також інші норми гірничого законодавства не відповідають на питання - яке саме із гірничих підприємств повинно забезпечувати пенсіонерів вугіллям у тому разі, якщо такий пенсіонер працював на декількох підприємствах.

Ця правова прогалина частково заповнена змістом «Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості» від 03.07.2001р. в п. 12.10.7, п. 12.10.8 яких зазначене наступне : «безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: - на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки 7,5 років; - на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки не менше 15 років, жінки 12,5 років; - на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки 15 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим підприємством, з якого вони вийшли на пенсію».

Разом з тим на ПрАТ «ШУ «Покровське» зазначена Галузева угода, або інші галузеві угоди взагалі не розповсюджуються через те, що підприємство відповідач з 2000 року є підприємством недержавної форми власності та не відноситься до сфери управління тих сторін, які вели переговори та укладали Генеральну, Галузеву чи Регіональну угоди.

Враховуючи вищезазначене, у ПрАТ «ШУ «Покровське» відсутні правові підстави для забезпечення позивача побутовим вугіллям (а.с.29-34).

Анатологічні аргументи наведені представником відповідача і у письмових поясненнях від 13.02.2025 року (а.с. 131-144).

Позивач ОСОБА_1 надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутності, при чому позовні вимоги підтримані, надав додаткові докази на обґрунтування заявлених вимог, будь-яких інших клопотань та заяв не заявляв (а.с. 164, 165-171).

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» Савельєва Т. Д. (діюча на підставі довіреності) просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві та поясненнях, долучених до матеріалів справи. Розглядати справу у її відсутності (а.с. 204-207)

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносин.

Згідно копії трудової книжки, позивач ОСОБА_1 має трудовий стаж з 1975 року, а на підприємствах вугільної промисловості в період часу:

-30.03.1998 року працевлаштований прохідником підземним 5 р. з повним робочим днем в шахті на підприємстві ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська - Західна №1» (ПрАТ «ШУ «Покровське») (п.24);

-01.08.2002 року звільнений за ст. 36 п. 1 КЗпП України за згодою сторін (п.28);

- 27.02.2004 року працевлаштований прохідником підземним 5 р. з повним робочим днем в шахті в Шахтобудівельному управлінні №7 шахти ім. О.Г. Стаханова №1;

- 02.07.2005 року звільнений за власним бажанням (п.31. 33, 34).

- 15.11.2005 року позивач був працевлаштований на шахту ім. О.Г. Стаханова №1 ДП «Красноармійськвугілля» прохідником підземним 5р. з повним робочим днем в шахті;

- 21.08.2006 року звільнений за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію за віком, список №1 (п. 33, 34).

- 26.03.2007 року позивач прийнятий на підприємство ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська - Західна №1» прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті (п. 35);

- 07.12.2023 року - звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (п.42) (а.с. 8-11).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 являється пенсіонером за віком починаючи з 02.01.2004 року пожиттєво (а.с. 7)

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 позивач ОСОБА_1 являється ветераном праці з 01.03.2007 року (а.с. 7)

01.03.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до генерального директора ПрАТ ШУ «Покровське» з проханням видати йому, як пенсіонеру за списком 1 пільгове побутове вугілля (а.с.12).

11.03.2024 року позивачу було відмовлено у видачі пільгового побутового вугілля через відсутність законних підстав, посилаючись на норми Гірничого законодавства (а. с. 13).

Згідно протоколу засідання комісії з розгляду документів пенсіонерів ВП «Шахта «Капітальна» на право отримання вугілля на побутові потреби від 23.04.2024 року ДП «Мирноградвугілля» ВП «Шахта «Капітальна» на звернення позивача ОСОБА_1 з проханням видати йому, як пенсіонеру за списком 1 пільгове побутове вугілля відмовила через відсутність правових підстав, посилаючись на Галузеву угоду (а. с.14,16-17).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Питання належності та допустимості доказів вирішується у відповідності до статей 77, 78 ЦПК України. Питання ж достатності доказів (стаття 80 ЦПК) суд вирішує на власне переконання, однак може відмовити з цих підстав лише за умови, що на підтвердження певних фактів у справі вже є належні та допустимі докази і надання інших доказів на підтвердження того самого факту є зайвим.

При цьому, відповідно до положень статті 263 ЦПК України будь яке судове рішення повинно бути обґрунтованим, тобто містити в собі доводи та на його обґрунтування та мотиви його ухвалення.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 ГЗ України, підприємства з видобутку вугілля та вугле будівельні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, таким категоріям осіб, зокрема, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вугле будівельних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов`язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок.

Із змісту ст. 43 ГЗ України випливає, що на горні підприємства покладений обов`язок забезпечувати вугіллям зокрема пенсіонерів.

Відповідно до абз. 2 ч.7 ст. 43 Гірничого закону від 06.10.1999р. № 1127-Х1У з наступними змінами та доповненнями підприємства з видобутку вугілля та вугле будівельні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, зокрема, працівникам з видобутку (переробки) вугілля та вугле будівельних підприємств за переліком професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч. 9 ст. 43 Гірничого закону працівники гірничих підприємств, які проживають у будинках, що мають центральне опалення, забезпечуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Суд погоджується з доводами представника відповідача які зводяться до того, що у позивача відсутні правові підстави для отримання пільгового вугілля на побутові потреби.

Так, згідно ст. 43 Гірничого закону України (з усіма змінами та доповненнями), п. 8.10 Колективного договору ПрАТ «ШУ «Покровське» та п. 2 Положення про порядок виписки пільгового вугілля працівникам та пенсіонерам ПрАТ «ШУ «Покровське», підприємство виконує взяті на себе зобов`язання та забезпечує пенсіонерів, які звільнились з ПрАТ «ШУ «Покровське» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, вугіллям на побутові потреби.

Так, коли позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача, то він забезпечувався побутовим вугіллям, а після звільнення з підприємства «за власним бажанням» таке право втратив.

Відповідно до п. 12.10.7, п. 12.10.8 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого Підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: - на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки 7,5 років; - на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки не менше 15 років, жінки 12,5 років; - на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки 15 років.

Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим підприємством, з якого вони вийшли на пенсію.

Отже, нормами Галузевої угоди чітко визначено суб`єкта, який зобов`язаний забезпечувати побутовим вугіллям пенсіонера, - підприємство, з якого останній вийшов на пенсію (звільнився за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП із мотивуванням «у зв`язку з виходом на пенсію»).

Позивач ОСОБА_1 звільнився з шахти ім. О.Г. Стаханова №1 ДП «Красноармійськвугілля» за власним бажання у зв`язку з виходом на пенсію у 2006 році, маючи трудовий стаж на вугільному підприємстві близько 8 років.

Отже, нормами Галузевої угоди чітко визначено суб`єкта, який зобов`язаний забезпечувати побутовим вугіллям пенсіонера, - підприємство, з якого останній вийшов на пенсію (звільнився за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП із мотивуванням «у зв`язку з виходом на пенсію»).

Разом з тим на ПрАТ «ШУ «Покровське» зазначена Галузева угода не розповсюджується оскільки відповідач є приватним підприємством і не є підписантом цієї угоди, не вчиняв дій щодо приєднання до неї, підприємство не відноситься до сфери управління сторін угоди, види діяльності підприємства згідно з законодавством не дають підстав для автоматичного поширення конкретної угоди на підприємство, яке видобуває саме коксівне вугілля, яке є сировиною для виробництва металу і тому воно має право приєднатися до Галузевої угоди металургів, а не вугільників.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 оскільки, відповідач правомірно відмовив позивачу у забезпеченні безоплатним вугіллям на побутові потреби.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 1211,20 гривень. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 судом відмовлено, отже, судовий збір необхідно покласти на позивача.

Відповідно до ст. 43 Гірничого закону, керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 76, 80, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», про зобов`язання забезпечення безоплатним вугіллям на побутові потреби - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини рішення надруковано в нарадчій кімнаті.

Дата складання повного тексту рішення суду 03.12.2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», , юридична адреса місце знаходження: Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, 1а.

Суддя А. С. Кузнєцова