Справа № 404/6825/24
Номер провадження 2/404/1892/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року Фортечний районний суд міста Кропив ницького

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Котової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позов мотивований тим, що з 16.08.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 вересня 2019 року шлюб між ними розірвано. Місце проживання сина зареєстровано за адресою проживання матері, однак ОСОБА_4 проживає разом із батьком та перебуває на повному його утриманні. Батько надає дитині належний рівень фізичного, духовного, морального розвитку та піклується про стан здоровя свого сина. Мати з 2020 року не бере участі у вихованні дитини, з ними не проживає, з дитиною не спілкується, не займається вихованням дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до доньки будь-якої батьківської уваги та турботи. ОСОБА_4 хоче жити тільки з батьком. Тому, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. На підставі частини третьої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради. Витребувано у Управлінням з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 28-29).

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 серпня 2024 року Управлінням з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради подано до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.47-50).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду з викликом свідків. За клопотанням позивача про з?ясовано думку дитини (а.с. 64-65).

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі, просила задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, однак, під час розгляду справи подала до суду заяву (вх. № 44821 від 05.11.2025 року) за змістом якої вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, тому що ОСОБА_4 ще з 6 років захотів жити з батьком і її це влаштовувало. Так сталося, що спілкування було рідко, і родинні відносини у них самі собою прпинилися. Зараз вона проживає у Німеччині, будує своє життя. Не має намірів змінювати своє життя та хоче, щоб все залишилося як є. Знає, що ОСОБА_4 добре з батьком, ОСОБА_5 про нього піклується, чого вона робити не буде. Їй зрозумілі наслідки позбавлення її батьківських прав, і тому просить прийняти цю заяву і розглянути справу без її приїзду до суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання (вх. № 48821 від 26.11.2025 року) про розгляд справи без їх участі, підтримують висновок органу опіки та піклування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд встановив таке.

Батьками дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 08 жовтня 2013 року виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 1829 (а.с. 10).

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 16 серпня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №521- розірвано (а.с. 11-12).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14), тобто за місцем проживання матері.

Водночас, згідно довідки № 528 від 14 травня 2024 року, виданої головою Квартального комітету № 23, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та має такий склад сім`ї: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично зареєстрований і проживає (а.с. 15).

Відповідно до характеристики від 24.05.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , здобувач освіти 4-Б класу комунального закладу «Академічна гімназія Кропивницької міської ради», навчається у гімназії з 01.09.2020 року, зарекомендував себе як старанний, творчий, дисциплінований, працелюбний здобувач освіти. Проживає разом із татом, ОСОБА_1 , який приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина. Творчі завдання у хлопчика завжди виконанні, підготовленні додаткові повідомлення, ілюстрації до них. Батько належним чином стежить за зовнішнім виглядом сина. Після уроків дитину забирає бабуся або тато. Мати, ОСОБА_2 , з 2020 року не бере участі у вихованні дитини, не відвідує батьківські збори та свята, які проводяться у класі. ОСОБА_4 хоче жити тільки з батьком (а.с. 16).

Згідно висновку Комунального закладу «Академічна гімназія Кропивницької міської ради» на момент проведення психодіагностичних заходів було встановлено, що ОСОБА_4 має яскраво виражену прихильність до батька, ОСОБА_1 , жити хоче тільки з ним. До матері негативних емоцій не було, але присутня образа, сум, тривожність, страх (під час запитань про маму дитина постійно прикушувала губу і плакала). Ініціювати їх побачення з мамою на даний час не бажано (а.с. 17).

За характеристикою ОСОБА_3 , спортсмену КОАКК клубу «Бусідо» від 15.05.2024 року вбачається, що за 4 роки тренувань в секції кіакушинкай карате клубу «Бусідо» зарекомендував себе сильним спортсменом з великим потенціалом. До тренувань ставиться сумлінно, нарікань на поведінку немає. ОСОБА_4 має певний заслужений авторитет та є переможцем і призером обласних та всеукраїнських турнірів. Протягом всього часу тренувань, піклування було тільки зі сторони батька, відвідування батьківських зборів, змагань, зацікавленість в успіхах, здоров`ї, розвитку, подальші долі дитини та підтримки. Мати ніяким чином не проявляла заінтересованості в успіхах, здоров`ї та розвитку дитини та вище перерахованих пунктах (а.с. 18).

Відповідно до повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради» ОСОБА_3 перебуває на обліку з 2014 року. Декларацію підписано з лікарем ОСОБА_7 . На прийом звертались до медичних працівників з батьком 17.08.2023 року та 14.06.2023 року (а.с. 19).

В судовому засіданні було з`ясовано думку дитини ОСОБА_3 , в присутності психолога Кропивницького міського центру соціальних служб, який вказав, що проживає з батьком та надалі бажає проживати із ним.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зазначили що вихованням та розвитком дитини ОСОБА_3 займається батько та бабуся, яка є матір`ю позивача, самостійно без допомоги та участі матері дитини, відповідача давно не бачили.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою Сімейного кодексу України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України ). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктами 1, 2 статті третьої Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У § 54, 57, 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Положення статтей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 Цивільного процесуального кодексу України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

В оцінці доводів позовних вимог, суд враховує, що позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У даній справі позивач, звертаючись до суду з цим позовом, посилався на те, що ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться сином, тобто взагалі не виконує батьківські обов`язки, що вважав достатньою підставою для позбавлення матері батьківських прав, а також вважає, що це відповідатиме інтересам дитини.

Крім того, показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд вважає не достатніми для підтвердження неналежного виконання батьківських обов`язків матері ОСОБА_2 , стосовно неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виконавчий комітет Кропивницької міської ради, на який покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що надано відповідний висновок, діючи виключно в найкращих інтересах дитини (а.с.49-50).

Водночас, висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

Проаналізувавши зміст цього висновку суд вважає, що він ґрунтується тільки на обстежені житлових умов батька та на відомостях, яких надав сам позивач. Житлові умови матері не обстежувались, не з`ясовувався її матеріальний, сімейний стан, інші обставини, повідомлені у висновку викладені формально, без посилання на будь-які докази. Зміст висновку ґрунтується на обставинах, викладених в позовній заяві, з посиланням на позов, однак будь-які дії по з`ясуванню обставин, викладених в позові органами опіки не вчинялись.

Відтак суд оцінює висновок Виконавчого комітету Кропивницької міської ради, критично та вважає таким, що не відповідає іншим обставинам справи.

У постанові від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) Верховний Суд виснував, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дитини не є обов`язковим для суду (частини п`ята, шоста статті 19 Сімейного кодексу України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, Верховний Суд вважав, що суди попередніх інстанцій зробили помилковий висновок про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Аналогічна правова позиція викладені у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22.

Слід звернути увагу на те, що саме на позивача покладено обов`язок доведення свідомого ухилення відповідачем від участі у вихованні дитини.

Натомість у справі, що розглядається, позивач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження заявлених вимог про позбавлення батьківських прав на підставі пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України.

Те, що мати дитини проживає за кордоном позивачем не доведено, будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини не надано та про витребування таких доказів від міграційних органів позивачем не заявлялось. Позивач повідомляв, що не підтримує зв`язок з матір`ю дитини.

При цьому, заслуговує на увагу той факт, що відповідачу відомо про розгляд цієї справи, зокрема, їй було відомо про засдіання Комісії органу опіки та піклування, на яке вона надіслала заяву через електоронну пошту Управління з підтвердженням обставин, викладених в позові.

Під час розгляду справи, саме після обговорення в судовому засіданні позиції відповідача, від неї надішла заява через електоронний суд про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Вказані дії відповідача свідчать про те, що вона підтримує зв`язок з сином, або позивачем, так як їй відомі обставини, навіть обговорення судового засідання. Отже, відповідач цікавиться життям сина і приймає в ньому участь, при цьому також не надала доказів про її тривале перебування за кордоном.

Показання свідків суд також оцінює критично, так як вони повідомляли обставини відсутності участі матері у вихованні дитини, водночас, при деталізованих питаннях щодо життя сім`ї надавали суперечливі показання.

Враховуючи, що у матеріалах справи немає беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували винну та свідому поведінку ОСОБА_2 щодо ухилення від участі у вихованні сина, умисне і свідоме нехтування обов`язками матері, суд робить висновок про не встановлення правових підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її малолітнього сина, а відтак у задоволенні позову відмовляє з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

Судові витрати у відповідності до пункту 2 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 19, 150, 155, 164 Сімейного кодексу України, статтями 4, 10, 11, 12, 76-81, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, про позбавлення батьківських прав, відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, місцезнаходження: 25006, місто Кропивницький, вулиця Велика Перспективна, будинок № 41.

Повний текст рішення суду складено 01.12.2025 року.

Суддя Фортечного районного

суду міста Кропивницького Людмила КУЛІНКА

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Л. Д. Кулінка