Справа № 522/4173/25-Е
Провадження № 2-о/522/255/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Одеська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Макєєнком Олексієм Володимиовичем, заінтересована особа Одеська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить: встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто в період часу з 2015 року по 2024 рік у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 двоюрідний брат покійного чоловіка ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина у вигляді 1/2 часток квартири розташованої з адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира була приватизована в рівних частках між ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_3 , яка в свою чергу подарувала належну їй частку зазначеної квартири чоловіку ОСОБА_1 - ОСОБА_4 . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2010 у справі № 2о-35/10 ОСОБА_2 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено його опікуном ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (тітка чоловіка ОСОБА_1 ) та після її смерті ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 стали проживати разом з ОСОБА_2 , оскільки він не міг забезпечити себе самостійно, а тому вони переїхали до нього без зміни реєстрації місця проживання. Вони доглядали ОСОБА_2 , піклувалися, забезпечували всім необхідним, у тому числі ліками та харчуванням, а також брали на себе усі витрати, пов`язані з побутом, з оплатою житлово-комунальних послуг. 16.06.2015 ОСОБА_4 прописався в зазначеній квартирі, а ОСОБА_1 продовжила жити разом з чоловіком без зміни реєстрації місця проживання. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 . Після смерті чоловіка заявниця прийняла в спадщину за заповітом 1/2 частку квартири розташованої з адресою: АДРЕСА_1 . 08.02.2022 рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/23078/21 встановлено опіку над ОСОБА_2 та призначено ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Заявниця повністю оплатила та організувала поховання ОСОБА_2 . Також після смерті ОСОБА_2 залишилась 1/2 частка квартири співвласником якої є ОСОБА_1 . Для оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 зверталась до нотаріусів однак нотаріуси відмовляли у прийняті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї причини, що вона не може документально підтвердити постійне проживання разом з ОСОБА_2 на день його смерті, хоч фактично постійно проживала з ним на день його смерті та є співвласником зазначеної квартири, але формально не була зареєстрована у квартирі по місцю його проживання. Нотаріуси усно вказали на необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2025 року витребувано від Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса інформацію чи заводилася спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У судових засіданнях 15.07.2025, 08.09.2025 представник заявниці адвокат Макєєнко О.В. заяву підтримав та просив її задовольнити. В подальшому у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, заяву про встановлення факту підтримав у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 02 грудня 2025 року.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне.

Судом установлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , яке видано 09.11.2024 Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с. 21).

Відповідно до листа Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 30.04.2025 № 1198с/01-16, який надійшов на адресу суду на виконання ухвали суду від 08.04.2025, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса, спадкова справа не заводилась (а.с. 44).

ОСОБА_2 з 11.04.1988 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24).

Як слідує зі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Виконкому Одеської міської ради 21.06.2001, зареєстроване в реєстрі за № 7-18152, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках, про що Департаментом міського господарства Одеської міської ради 14.11.2016 видано відповідний дублікат свідоцтва (а.с. 11).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80745193 від 20.02.2017 ОСОБА_2 є власником 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно з Договором дарування від 28.07.2005, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Коваль Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 10-2032 ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв в дар 1/2 частину квартири під АДРЕСА_2 (а.с. 13 - 14).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.2021, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 1844 спадкоємицею зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Спадщина на яку видано це свідоцтва, складається з 1/2 частки квартири під АДРЕСА_2 (а.с. 15).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 278460591 від 16.10.2021 ОСОБА_1 є власницею 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16зв - 17).

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положення статей 1216-1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1264 Цивільного кодексу України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

У свою чергу, ч.ч. 2, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 29 ЦК України місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2010 у справі №2о-35/10 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 визнано недієздатним. Встановлено опіку над ОСОБА_2 та визнано ОСОБА_4 , 1947 року народження опікуном ОСОБА_2 (а.с. 34).

16.06.2015 ОСОБА_4 зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого 12.06.1997 (а.с. 9).

Заявниця ОСОБА_1 з 13.10.2001 перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси 13.10.2001 (а.с. 10).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 , яке видано 01.04.2021 Одеськім міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с. 22).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2022 у справі №522/23078/21 заяву Приморської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 про встановлення опіки та призначення опікуна, задоволено. Встановлено над недієздатним ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) опіку. Призначено ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ) опікуном над недієздатним ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) (а.с.33).

Як слідує з подання Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № С-3018 від 19.11.2021 по призначення громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 опікуном над громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також заяви Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до Приморського районного суду м.Одеси про встановлення опіки та призначення опікуна № 01-17/1189 від 01.12.2021, в яких зокрема зазначено, що ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 знаходилась з опікуном недієздатного, ОСОБА_4 у шлюбі з 13.10.2001 та допомагала йому у здійсненні обов`язків опікуна.

Відповідно до наданих суду копій квитанцій з 2016 року по 2025 рік родина заявниці ( ОСОБА_1 та її покійний чоловік ОСОБА_4 ) сплачувала за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26 30зв).

26.11.2024 ОСОБА_1 зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ., що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_2 , заявниця ОСОБА_1 повністю оплатила та організувала його поховання, що підтверджується договором-замовленням на організацію та проведення поховання № 141393 від 11.11.2024, договором дорученням № 16549 від 11.11.2021, до довідкою на одержання та підпоховання праху № 16549 від 11.11.2021 (а.с.31 - 32).

З наданих суду копій листів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради № 475 від 08.11.2021, КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради № 163 від 01.11.2021, КНП Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» ООР» № 1371 від 04.11.2021, слідує місце проживання заявниці ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

На підставі зібраних доказів суд дійшов висновку, що заявниця має всі підстави для встановлення факту проживання з померлим не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Документальні докази та відсутність інших зареєстрованих осіб у квартирі, свідчать про наявність усіх необхідних ознак для встановлення цього факту.

Разом з тим, встановити початок спільного проживання заявниці з померлим у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не вбачається можливим, оскільки прямі докази, що вказують на даний факт матеріали справи не містять.

Суд вважає, Акт про фактичне місце проживання є недопустимим доказом, оскільки такий не затверджений у встановленому порядку, у ньому відсутня дата його складання, не можливо встановити ким він складений та ідентифікувати осіб, які підписали зазначений акт.

Водночас, враховуючи встановлені вище судом обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що загальний строк спільного проживання заявниці з померлим перевищує 5 років.

При цьому, становлення даного факту для заявниці має юридичне значення. Вирішення цього питання в іншому порядку, окрім судового, є неможливим.

Під час розгляду даної заяви про встановлення факту спільного проживання спору про право не встановлено.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 76-81, 89, 259, 264, 265, 293, 294, 315, 318, 319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Одеська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , зі ОСОБА_1 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Юлія КОВТУН