Провадження №2-др/522/197/25
02 грудня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд міста Одеси у складі:
головуючої судді Косіциної В.В.,
розглянувши на підставі наявних матеріалів заяву представника заяву представника ОСОБА_1 адвоката Самборської Надії Петрівни про ухвалення додаткового рішення,-
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Департаменту з благоустрою Одеської міської ради,Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КЛЕВЕР» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Рішенням суду від 03 листопада 2025 року позовну заяву задоволено частково, стягнуто з відповідача Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду у розмірі 387 964,00 гривень, моральну шкоду у розмірі 3 000,00 гривень.

07 листопада 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Самборської Надії Петрівни про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 47 000,00 гривень та витрати на проведення експертизи у розмірі 4 000,00 гривень.

Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року заяву прийнято до розгляду. Встановлено, що розгляд заяви здійснюватиметься без повідомлення сторін. Роз`яснено відповідачам, що вони мають право звернутися до суду із клопотанням про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги.

19 листопада 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від Виконавчого комітету Одеської міської ради надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомогу, у якому відповідач просив відмовити у задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

У період з 26 листопада 2025 року по 01 грудня 2025 року головуюча суддя Косіцина В.В. перебувала на лікарняному.

Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Щодо витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, суд зазначає наступне.

У заяві про ухвалення додаткового рішення, позивач просить стягнути з відповідача витрати на проведення експертизи у розмірі 4 000,00 гривень.

На підтвердження завданої шкоди, позивачем було подано до суду висновок експерта, який був врахований судом під час ухвалення рішення по справі.

Згідно рахунку від 08.11.2024 року №180, вартість експертизи склала 4 000,00 гривень.

Зі змісту копії платіжної інструкції від 10.11.2024 року №Т301-3436-ВА2М-НА9Т, ОСОБА_1 перерахував на користь ФОП ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 4 000,00 гривень в якості оплати експертизи.

Витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат (стаття 133 ЦПК України).

Висновок експерта може бути підготовлений як підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи.

Постанова КЦС ВС від 20.07.2022 у справі № 524/710/21 містила висновок про те, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

ВП ВС відступила від правового висновку КАС ВС та КЦС ВС щодо порядку відшкодування витрат за проведення експертизи, визначивши, що відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Так, відповідно до Постанови ВП ВС від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, у випадку подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зокрема, інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і у разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, такий висновок не приймається судом до розгляду (стаття 101 КАС України, стаття 98 ГПК України, стаття 102 ЦПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Отже, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі.

Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права.

Враховуючи те, що суд врахував висновок експерта як доказ у справі задля визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди, існують підстави для вирішення питання про відшкодування витрат на проведення експертизу.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша статті 71 цього Закону).

Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:

- витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;

- висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;

- у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;

- при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову 407 964,00 гривень.

Розмір задоволених позовних вимог 390 964,00 гривень.

Питома вага 0,958 (390 964,00 /407 964,00).

Розмір витрат на проведення експертизи 3 832,00 гривень (4 000*0,958).

Тому, враховуючи той факт, що вартість складання звіту підтверджується наявними та допустимими доказами по справі, беручи до уваги те, що звіт був використаний судом для визначення розміру завданої шкоди та те, що суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи у розмірі 3 832,00 гривень.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 47 000,00 гривень.

31 травня 2024 року між ОСОБА_1 та АО «ФІЛІППОВ ТА ПАРТНЕРИ» було укладено договір про надання правничої допомоги №59-2024, за яким АО на підставі звернення клієнта прийнято на себе зобов`язання з надання правничої допомоги в межах та на підставі погодженої сторонами правової позиції або актів надання послуг.

У ч.2 ст.4 Договору сторони погодили, що вартість послуг розраховується із погодженої сторонами ставки: вартість одної розрахункової години надання послуг адвокатом становить 4 000,00 гривень.

Згідно акту надання послуг від 07.11.2025 року №79, адвокатом було надано наступні види послуг:

- підготовка до звернення до суду та розробка позовної заяви 10 000,00 гривень (2,5 годин витраченого часу);

- підготовка та подання клопотання про залучення співвідповідача 2 000,00 гривень (0,5 години);

- аналіз та формування правової позиції на основі відзивів та пояснень відповідачів (шість процесуальних документів, наданих до суду учасниками справи) 12 000,00 гривень (3 години витраченого часу);

- підготовка та подання до суду додаткових пояснень 3 000,00 гривень (0,75 години витраченого часу);

- участь в судових засіданнях 20 000,00 гривень (5 годин витраченого часу).

Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу склав 47 000,00 гривень.

У статті 11 ЦПК України вказано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч.ч.5-6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги

Суд вважає, що чинне процесуальне законодавство не містить заборони щодо права суду на зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу за умови, що заявлений розмір таких витрат не відповідає принципу пропорційності, розумності та справедливості, а самі витрати не є фактичними та неминучими.

Тому, під час визначення розміру витрат на професійну правничої допомоги суд повинен встановити наступне:

- чи обґрунтувала особа понесення таких витрат належними та допустимими доказами;

- чи відповідає заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу принципам пропорційності, розумності, та справедливості;

- чи є такі витрати фактичними та неминучими?.

У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги Виконавчий комітет Одеської міської ради посилається на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, безпідставним, а заява такою, що не підлягає задоволенню.

Суд частково погоджується із доводами Виконавчого комітету Одеської міської ради та вважає, що заявлений розмір витрат не відповідає принципам пропорційності, розумності та справедливості з огляду на наступне.

Щодо витрат, пов`язаних з підготовкою та зверненням до суду, то сама позовна заява не значна за змістом.

Суд бере до уваги те, що у додатках до позовної заяви наявні документи, отримані представником позивача самостійно, зокрема, шляхом подання адвокатського запиту:

- відповідь Департаменту міського господарства ОМР від 07.11.2024 року;

- відповідь ГМЦ ЧАМ від 21.08.2024 року;

- відповідь ТОВ «КК «КЛЕВЕР» від 30.10.2024 року;

- відповідь КП «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» від 03.07.2024 року;

- відповідь Департаменту міського господарства ОМР від 19.08.2024 року;

- відповідь КП ЖКС «ПЕРЕСИПСЬКИЙ» від 14.08.2024 року;

- відповідь ПРА ОМР від 18.08.2024 року.

Вказані відповіді на адвокатські запити були враховані судом під час ухвалення рішення по справі.

Суд звертає увагу на те, що зазначена категорія справ характеризується незначним рівнем складності.

Визначаючи вартість такої послуги, як складання та подання позову, суд виходить з того, що спірні правовідносини чітко врегульовані чинним законодавством. Між нормами прави відсутні будь-які колізії, що свідчить про сталість та єдність законодавства у цій сфері.

При цьому, судова практика у цій сфері стала та узгоджена між собою, що не вимагає від представника витрати значного часу для її пошуку та/або узгодження правових позицій.

На думку суду, справа не становить значного суспільного інтересу, та впливає виключно на відносини, що виникли між позивачем та відповідачем

Тому, враховуючи зазначене, суд доходить до висновку, що витрати за надання такої послуги, за умови їх відповідності критеріям розумності, справедливості та співмірності повинні становити 4 500,00 гривень.

Щодо витрат на підготовку та подання до суду клопотання про залучення співвідповідача, суд зазначає наступне.

10 лютого 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Самборської Надії Петрівни надійшло клопотання про залучення співвідповідача, у якому заявниця просила залучити третю особу ТОВ «КК «КЛЕВЕР» в якості співвідповідача по справі, а позовні вимоги викласти в наступній редакції:

- стягнути солідарно з Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Департаменту з благоустрою Одеської міської ради та Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КЛЕВЕР» майнову шкоду, заподіяну внаслідок падіння дерева у розмірі 387 964,00 гривень;

- стягнути солідарно з Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Департаменту з благоустрою Одеської міської ради та Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КЛЕВЕР» моральну шкоду, заподіяну внаслідок падіння дерева у розмірі 40 000,00 гривень;

- здійснити розподіл судових витрат.

Вказане клопотання було задоволено ухвалою суду від 13 лютого 2025 року.

При цьому, вказане клопотання є не значне за обсягом та змістом. Будь-які додатки до нього відсутні, що у своїй сукупності свідчить про те, що представнику не потрібно було значного обсягу часу для його складання.

У запереченні на клопотання про ухвалення додаткового рішення представник Виконавчого комітету Одеської міської ради зазначає про те, що таке клопотання було залучено за власним бажанням.

Проте, зазначена позиція відповідача не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, оскільки, залучення співвідповідачів це виключна прерогатива суду, тоді як визначення належного відповідача обов`язок суду.

Тому, враховуючи зазначене, суд доходить до висновку, що витрати за надання такої послуги, за умови їх відповідності критеріям розумності, справедливості та співмірності повинні становити 500,00 гривень.

Щодо витрат, пов`язаних з аналізом та формуванням правової позиції на основі відзивів та пояснень відповідачів, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідь на відзиви відповідачів позивачем та його представником не подавалися.

Будь-які інші заяви або клопотання щодо відзивів від позивача та його представника не надходило. Постанова ВП ВС від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19 містить висновок про те, що витрати на ознайомлення з апеляційними скаргами не можуть бути враховані під час розподілу судових витрат, оскільки фактично охоплюються змістом наданої послуги з підготовки відзивів на апеляційні скарги.

Тому, ознайомлення з матеріалами та формування правової позиції є одним із елементів процедури складання заяв по суті справи (позову, відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив), а тому, не підлягають окремій оцінці.

Щодо витрат, пов`язаних із підготовкою та поданням додаткових пояснень, суд зазначає наступне.

22 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшли письмові пояснення представника позивача адвоката Самборської Надії Петрівни.

Зазначені пояснення є незначними за змістом. Додатками до яких є два знімки екрану з Telegram-каналу, проте, отримати такі докази не вимагають від адвоката вжиття будь-яких додаткових зусиль, оскільки, інформація, відображена на знімках екрану доступна кожній особі.

Враховуючи зміст пояснень, їх значення для розгляду справи, час необхідний для їх підготовки, суд доходить до висновку, що вартість такої послуги, яка б відповідала критерію розумності, справедливості та співмірності становить 200,00 гривень.

Щодо витрат на участь у судових засіданнях, суд зазначає наступне.

Представник позивача адвокат Самборська Надія Петрівна брала участь у засіданнях по справі, призначених на: 13.02.2025 року (близько 10-ти хвилин), 16.04.2025 року (близько 25-ти хвилин), 12.06.2025 року (близько 10-ти хвилин), 16.06.2025 року (близько 10-ти хвилин), 07.07.2025 року (близько 5-ти хвилин), 16.09.2025 року (близько 5-ти хвилин), 22.10.2025 року (близько 30-ти хвилин).

У акті також зазначено про те, що адвокат брав участь у засіданні по справі, призначеному на 13.02.2025 року, 14.05.2025 року, проте, зазначені засідання не відбулися, що підтверджується протоколами судового засідання, складеними секретарем судового засідання без фіксації судового засідання.

Наступні судові засідання по справі на думку суду були короткочасними: 13.02.2025 року, 12.06.2025 року, 16.06.2025 року, 07.07.2025 року, 16.09.2025 року (тривали не більше 20-ти хвилин, що підтверджується протоколами судових засідань, а тому, беручи до уваги рівень складності справи та час, необхідний для підготовки до судового засідання враховуючи факт того, що представник позивача брав участь у судових засіданнях особисто, що вимагало від нього витрачання часу на прибуття до приміщення суду, грошовою сумою, яка б відповідала критерію розумності та співмірності за надані послуги є 1 000,00 гривень, за кожне судове засідання.

Засідання по справі, що відбулися 16.04.2025 року та 22.10.2025 року були тривалими та тривали більше години, що підтверджується протоколом судового засідання по справі, а тому, беручи до уваги рівень складності справи та час, необхідний для підготовки до судового засідання враховуючи факт того, що представник позивача брав участь у судових засіданнях особисто, що вимагало від нього витрачання часу на прибуття до приміщення суду, грошовою сумою, яка б відповідала критерію розумності та співмірності за надані послуги є 2 000,00 гривень, за кожне судове засідання.

Загальний розмір витрат на участь у судових засіданнях, який би на думку суду відповідав критерію співмірності, розумності та допустимості становить 9 000,00 гривень.

Тому, враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Виконавчого комітету Одеської міської ради витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 200,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 141, 270, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Самборської Надії Петрівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з відповідача Виконавчого комітету Одеської міської ради, м. Одеса, пл. Біржова, 1, ЄДРПОУ , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на проведення експертизи у розмірі 3 832 (три тисяч вісімсот тридцять дві) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з відповідача Виконавчого комітету Одеської міської ради, м. Одеса, пл. Біржова, 1, ЄДРПОУ , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 200 (чотирнадцять тисяч двісті) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст додаткового рішення складено та підписано 02 грудня 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.