Справа № 953/8094/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Смаль Ю.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Пономаренка П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про стягнення моральної шкоди,
ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_1 на підставі Ордера від 05.08.2025, через підсистему «Електронний суд» звернувся до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про стягнення моральної шкоди, у якій просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 339 324,07 грн. без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 (надалі - Позивач) проходив службу в Головному управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (надалі - Відповідач) з 06.08.2021 по 01.11.2024, що підтверджується копіями наказів. Звільнення позивача зі служби у відповідача відбулось за станом здоров`я на підставі свідоцтва про хворобу №694 виданого ЛЕК ГУДСНС України у Харківській області, яке 16.09.2024 затверджено ЦЛЕК ДСНС України про непридатність позивача до служби цивільного захисту внаслідок захворювань, що пов`язані з проходженням служби цивільного захисту. У подальшому, позивачу з 09.01.2025 року встановлено третю групу інвалідності з втратою працездатності 50%, про що свідчить витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 18.02.2025 внаслідок захворювань, що пов`язані з проходженням служби цивільного захисту. Позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування моральної школи. У відповідь отримано лист від 14.07.2025 з додатками - доказами виплати одноразової грошової допомоги 02.05.2025 року за нормами Постанови КМУ від 29.03.2024 №357 та приписами Кодексу цивільного захисту України (надалі - КЦЗУ). Такою виплатою відповідач вважав спірні правовідносини вичерпаними.
Зазначає, що захворювання позивача, котрі набуто у період проходження служби у відповідача, є наступними: гіпертонічна хвороба, інфаркт міокарду з перенесеним оперативним втручанням - стентуванням правої коронарної артерії та наслідками у вигляді післяінфарктного кардіосклерозу, хронічної серцевої недостатності, вказані захворювання відображені в доданих до матеріалів позову документах. Вказаними хронічними професійними захворюваннями порушено та порушуються надалі нормальні життєві зв`язки позивача, внаслідок захворювань позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, вести повноцінний спосіб життя. Зазначене виражається у постійному болю в скронях та потилиці, мерехтіннях перед очима, запамороченнях, підвищеному артеріальному тиску, значній задишці при фізичних навантаженнях, швидкій втомлюваності, загальній слабкості, що посвідчено вищеназваним свідоцтвом про хворобу. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Зазначеним зумовлено наявність підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок підприємства-відповідача, працюючи на якому позивач отримав декілька професійних захворювань, які суттєво змінили його життя, чим обумовлено потребу у судовому захисті.
Водночас, сплатою одноразової грошової допомоги 02.05.2025 року за нормами Постанови КМУ від 29.03.2024 №357 та приписами КЦЗУ не вважає правовідносини, які охоплені моральною шкодою та її відшкодуванням вичерпаними
З матеріалів справи вбачається, що причиною професійних захворювань позивача, котрі у подальшому призвели до втрати ним відсотку працездатності до рівня 50% та інвалідізації стало виконання ним своїх посадових обов`язків пожежного - рятувальника.
Вказані обов`язки нормативно закріплені у КЦЗУ та виражаються, зокрема, у проведені аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт (ст. 79 КЦЗУ), гасінні пожеж (ст.80 КЗЦЗУ), тобто обумовлені діями джерел підвищеної небезпеки.
При цьому, той факт, що відповідачем було дотримано приписи спеціальних норм, а саме: ст.118 КЗЦЗ та Постанови КМУ від 29.03.2024 №357 сплатою одноразової грошової допомоги не відміняють дію ч.2 ст.1167 ЦКУ в контексті сплати моральної шкоди, позаяк, одноразова грошова допомога є гарантованою державою виплатою, яка встановлюється у чіткому розмірі, передбаченому Законом, на її розмір впливають виключно такі фактори, як група інвалідності, ступінь втрати працездатності або факт смерті особи рядового чи начальницького складу, час отримання інвалідності.
У свою чергу, моральна шкода обумовлена мірою моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя тощо, отже, є самостійним видом відповідальності відповідача.
Щодо суми моральної шкоди та питань оподаткування зазначив, що для визначення суми вагомими є наступні фактори: група інвалідності позивача - 3 група, відсоток втрати працездатності - 50, строк на який встановлено інвалідність та втрату працездатності - 1 рік, строк служби позивача у відповідача, напротязі якого позивачем отримано професійні захворювання з 06.08.2021 по 01.11.2024 (повних три роки).
Тобто, за три повні роки служби позивача у відповідача у нього розвинулись гіпертонічна хвороба, інфаркт міокарду з перенесеним оперативним втручанням - стентуванням правої коронарної артерії та наслідками у вигляді післяінфарктного кардіосклерозу, хронічної серцевої недостатності. Внаслідок цього, порушено та порушуються надалі нормальні життєві зв`язки позивача, внаслідок захворювань позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, вести повноцінний спосіб життя, працювати, оскільки постійно відчуває біль в скронях та потилиці, у нього дуже часто трапляються мерехтіння перед очима, запаморочення, підвищений артеріальний тиск, при будь-якій фізичній роботі позивач відчуває сильну задишку, швидко втомлюється, постійно почуває слабкість.
Вказану моральну шкоду вважає адекватною та співмірною: обставинам швидкості набуття позивачем професійних захворювань - 3 роки; їх сукупності та тяжкості - гіпертонічна хвороба, інфаркт міокарду з перенесеним оперативним втручанням - стентуванням правої коронарної артерії та наслідками у вигляді післяінфарктного кардіосклерозу, хронічної серцевої недостатності; ступені втрати працездатності 50% та групи інвалідності ІІІ група; строк, на який встановлено інвалідність та втрату працездатності 1 рік; глибині моральних страждань позивача. При цьому, моральна шкода позивачу у розмірі 339 324,07 грн. повинна бути сплаченою без утримання податків та зборів, оскільки стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 180/377/20 (провадження № 61- 1св21). Таким чином, моральна шкода, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, подальшою інвалідізацією та втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку.
Крім того, посилаючись на ст.268 ЦПК України вважав не пропущеним строк звернення позивача до суду з позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 06.08.2025 визначено головуючу суддю Колесник С.А.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 11.08.2025 позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про стягнення моральної шкоди, залишено без руху, надано строк 10 днів для усунення недоліків позовної заяви.
12.08.2025 представником позивача направлено до суду заяву про усунення недоліків, з квитанцією про сплату судового збору.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 14.08.2025 відкрито провадження у справі, з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження.
03.11.2025 представником відповідача подано через систему «Електронрий суд» клопотання про доручення доказів у справі.
Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Коломойцев М.М. у судовому засіданні позовну заяву підтримав, посилаючись на підстави, викладені у позові, просив про її задоволення.
Представник відповідача Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області Пономаренко П.О.у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_2 проходив службу в ГУ ДСНС у Харківській області та був списаний за станом здоров`я, при цьому попередньо йому було здійснено обстеження та здійснено виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3-ї групи інвалідності. Проте зазначена інвалідність отримана позивачем не під час виконання службових обов`язків, а в період перебування на службі цивільного захисту, у зв`язку з чим підстав для відшкодування моральної шкоди Головне управління не вбачає.
Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до такого висновку.
Судом достовірно встановлено, що наказом начальника Головного управління ДСНС України у Харківській області №324 від 06.08.2021 року, ОСОБА_2 призначено на посаду пожежного-рятувальника 23 ДПРЧ з охорони об`єктів, з 06 серпня 2021 року, присвоївши спеціальне звання рядовий служби цивільного захисту, в порядку переатестування, уклавши контракт про проходження служби цивільного захисту строком на 3 роки (а.с.8).
Наказом начальника Головного управління ДСНС України у Харківській області №547 від 01.11.2024 року, ОСОБА_2 звільнено зі служби за підпунктом 3 пункту 176 (за станом здоров`я), виключено з кадрів ДСНС України, знято з усіх видів забезпечення та вважати таким, який здав справи і припинив виконання обов`язків за посадою 01 листопада 2024 року (а.с.8 зв.бік).
Зі свідоцтва про хворобу №694 від 11.09.2024 лікарсько-експертної комісії ГУ ДСНС України у Харківській області, затвердженого ЦЛЕК ДСНС України 16.09.2024 вбачається у ОСОБА_2 захворювання, пов`язані з проходженням служби цивільного захисту (а.с.10).
Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №169/25/928/18 від 18.02.2025, ОСОБА_2 з 09.01.2025 року по 09.01.2026 року встановлено третю групу інвалідності з втратою працездатності 50%. Причина інвалідності захворювання, одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку. Захворювання, пов`язане з проходженням військової служб (а.с.62-63).
22.01.2025 ОСОБА_2 звернувся до начальника ГУ ДСНС України у Харківській області з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2024 року №357, у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, пов`язаної із проходженням служби цивільного захисту (а.с.52).
Протоколом №2 засідання комісії Головного управління ДСНС України у Харківській області з питань соціального захисту членів сімей осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту, які отримали інвалідність або часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності від 04.02.2025, прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 (а.с.56 зв.бік).
Протоколом №2 засідання комісії з призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту від 04.03.2025р. вирішено призначити згідно п.8 ч.1 ст.118-2 Кодексу цивільного захисту України, особі з інвалідністю 3 групи ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у сумі 211 960,00 грн. (а.с.57).
Наказом начальника Головного управління ДСНС України у Харківській області №414 від 12.03.2025, призначено перерахувати грошову допомогу за рахунок спеціального фонду, ОСОБА_2 , інваліду 3 групи у сумі 211 960,00 грн. (а.с.59).
Вказана одноразова грошова допомога у сумі 211 960,00 грн. виплачена ОСОБА_2 02.05.2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією №8627 від 02.05.2025 (а.с.58 зв.бік).
Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Статтею 153 КЗпП України, передбачено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Пунктами 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 (1-рп/2004) визначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 210/3177/17.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В позовній заяві позивач зазначає, що причиною професійних захворювань позивача, котрі у подальшому призвели до втрати ним відсотку працездатності до рівня 50% та інвалідізації стало виконання ним своїх посадових обов`язків пожежного - рятувальника.

Разом з цим, позивачем не доведено, що йому було заподіяно ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань.

Отже, суд вважає, що позивач в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, а тому не вбачає підстав для задоволення позову.

Зважаючи на те, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивача відносяться на його рахунок і стягненню з відповідачів не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud.

Сторони та учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, , вул.Шевченка, 8, м.Харків, 61013.

Повний текст рішення складено та підписано 03.12.2025.

Суддя Колесник С.А.