Справа № 461/9627/25
Провадження № 2/461/4500/25
УХВАЛА

Іменем України

27.11.2025 суддя Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кашапова Вікторія Олексіївна, звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області, в якому просить: визнати, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , збудований в 1991 році, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 24 вересня 2025 року, серія та номер 4-1280, видане Першою Львівською державною нотаріальною конторою Львівської області на ім`я відповідача ОСОБА_2 у частині, що стосується частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 81005434 від 24.09.2025.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2025 визначено головуючого суддю Зубачик Н.Б.

Ознайомившись із матеріалами позову, суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно передати на розгляд іншому суду за підсудністю, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з цим, ч. 1 ст. 30 ЦПК України передбачає, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (частина перша статті 181 ЦК України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом розгляду у даній справі є вимоги про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю, а також визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину у частині, що стосується частки житлового будинку.

Слід зауважити, що вказаний житловий будинок знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року у справі № 640/16548/16-ц, вказав на те, що до позовів, які виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про: право власності на таке майно; право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України); поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 цього Кодексу); поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 цього Кодексу); право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди, тощо; визнання правочину з нерухомістю недійсним; звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Слід зазначити, що виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності.

Окрім того, у постанові ВП ВС від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 зазначено, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

З досліджених у справі матеріалів, суд дійшов висновку, що справа не підлягає розгляду в Галицькому районному суді м. Львова, а тому справу необхідно передати за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області за місцем знаходження нерухомого майна.

Таке в свою чергу не позбавить позивача права доступу до правосуддя в розумінні сталої практики Європейського суду з прав людини та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 30, 31, 187, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

цивільну справу №461/9627/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину передати за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Зубачик Н.Б.