Справа №442/8630/25
Провадження №2-о/442/606/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої - судді Гарасимків Л.І., при секретарі Петрів В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради Львівської області, Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою до заінтересованої особи: Територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради Львівської області, Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 26 грудня 2002 року йому, ОСОБА_1 , було видано Державний акт про право приватної власності на землю серія ІУ-ЛВ №077489, на підставі розпорядження голови Дрогобицької райдержадміністрації від 28 листопада 2002р. №298. Згідно даного акта, він отримав у власність земельну ділянку площею 0,7199 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка розташована на території Дережицької сільської ради.

Тривалий час він самостійно обробляв належну йому ділянку, вирощував злаки, овочі для власного використання, але з віком та через супутні захворювання обробляти ділянку стає все важче, тому він вирішив передати її в оренду односельчанину. Під час оформлення документів на земельну ділянку для подальшої передачі в оренду з`ясувалося, що в даному Державному акті про право приватної власності на землю, його ім`я вказано як ОСОБА_2 , замість вірного ОСОБА_1 . У зв`язку з такою помилкою, орендар повідомив, що не зможе зареєструвати даний акт Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у відповідності до п. 2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому відмовився підписати договір оренди. Зазначив, що з часу видачі йому цього документа він не приглядався і не звертав уваги на таку помилку. Припускає, що написання його імені Йосип замість Осип відбулося помилково працівником Дережицької сільської ради, який займався оформленням державних актів мешканцям села Дережичі у 2002 році, без перевірки його паспортних даних.

Після звернення за правовою допомогою до адвоката Партики О.В., нею було подано 22.10.2025 відповідний запит до Дрогобицької районної військової адміністрації, яка тимчасово утворена згідно з Указом Президента України від 24.02.2022р. №68/2022 «Про утворення військових адміністрацій» на базі Дрогобицької районної державної адміністрації до припинення воєнного стану, щодо можливості внесення змін у Державний акт про право приватної власності на землю серія ІУ-ЛВ №077489, та відповідно до відповіді Дрогобицької районної військової адміністрації від 06.02.2024, чинним законодавством не передбачено порядку внесення змін до державних актів на право власності на земельні ділянки, а тому у нього виникла необхідність звернутися до суду.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила заява, в якій вказав, що просить слухати справу у його відсутності та без фіксування технічними засобами, вимоги, викладені в заяві підтримує повністю, просить їх задоволити, а тому суд розглянув справу у відсутності заявника на підставі наявних доказів по справі.

Заінтересована особа представник Територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився.

Заінтересована особа представник Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області Венгжин Олег в судове засідання не з`явився, просить проводити розгляд справи без участі представника, щодо задоволення покладається на розсуд суду, а тому суд розглянув справу у відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних доказів по справі.

Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява є підставною та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно до п.6 ч.І ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті, (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України).

Судом взято до уваги той факт, що відповідно до відповіді Дрогобицької районної військової адміністрації від 06.02.2024, чинним законодавством не передбачено порядку внесення змін до державних актів на право власності на земельні ділянки, зокрема у відповіді зазначено, що станом на 28.09.2004 порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю був врегульований Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43.

З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з якими видача державних актів на право власності на земельні ділянки та внесення до них змін не здійснюється.

Також Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.07.2013 року №404 «Про визнання такими, що втратили чинність деяких наказів» вказаний вище Наказ Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43, яким затверджено Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, визнано таким, що втратив чинність, відтак нормами чинного законодавства не передбачено порядку видачі державних актів на право власності на земельні ділянки та внесення до них змін.

Крім того, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017р.) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, фату належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно земельного кодексу, який набрав чинності у 2002 році, встановлено, що форми державних актів на право власності на земельні ділянки затверджується Кабінетом Міністрів, та 02.04.2002 р. постановою №449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (втратила чинність на підставі Постанови КМ України від 03.06.2013 року № 483 «Про затвердження Порядку інформаційної взаємодії між кадастрами та інформаційними системами») затверджено нові форми державних актів, якими внесення будь-яких змін не передбачено.

Як зазначено вище, пунктом 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (втому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі №43 від 04.05.1999 року, чітко зазначено, що при заповненні державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для держання пенсії; прокурор у порядку статей 45,46 ЦПК ; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Згідно з ч.1 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).

Як вбачається із копії паспорту серії НОМЕР_1 від 07.05.1999р., ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Ново-Покровка, Саркандського району, Алма-Атинської області.

Як вбачається із Державного Акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №077489 від 26 грудня 2002р., останній виданий ОСОБА_2 , на підставі розпорядження голови Дрогобицької райдержадміністрації від 28 листопада 2002р. №298.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та оскільки можливість внесення змін чи виправлень до Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою чи державного акта на право власності на земельну ділянку законодавством не передбачена, а помилка у написанні імені заявника ОСОБА_1 у Державному акті про право приватної власності на землю серія ІУ-ЛВ №077489 є наслідком помилки осіб, які здійснювали такий запис, відтак, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), не виникає сумніву належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документа Державного акта про право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №077489 від 26 грудня 2002 р., а відтак оцінюючи всі зібрані по справі докази їх в сукупності, є всі підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ст.293, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовстановлюючого документу - Державного акта про право приватної власності на землю серія ІV-ЛВ №077489, виданого 26 грудня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Дрогобицької райдержадміністрації від 28 листопада 2002р. №298, на земельну ділянку площею 0,7199га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка розташована на території Дережицької сільської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:

Заявник ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Заінтересована особа:

Територіальна громада в особі Дрогобицької міської ради Львівської області, Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, юридична адреса : м.Дрогобич, пл.Ринок,1, .

Дрогобицька района державна адміністрації Львівської області: юридична адреса : м.Дрогобич, вул.22 Січня,37, Львівської області, .

Суддя Гарасимків Л.І.