Провадження № 2-н/727/5253/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

26 листопада 2025 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівців Дубець О.С., розглянувши заяву міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява МКП «Чернівцітеплокомуненерго» про видачу судового наказу в якій стягувач просить стягнути солідарно із боржників заборгованість за надані послуги за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 5017,37 грн, плату за абонентське обслуговування в розмірі 357,50 грн, втрати від інфляційних процесів в розмірі 207,56 грн, три відсотки річних в розмірі 88,48 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 242,24 грн.

Дослідивши матеріали заяви суддя дійшов таких висновків.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктами 1, 3 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до частини 2 статті 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до частини 5 статті 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

На виконання вказаних вимог судом скеровано запит до Відділу АДП Головного управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржників. Як вбачається з отриманої 24 листопада 2025 року відповіді, за відомостями адресного підрозділу місце проживання боржника ОСОБА_2 не значиться.

Відповідно до частини 9 статті 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржників, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до положень частини 1 статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з частинами 1, 4 статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Частинами 1, 2 статті 544 ЦК України встановлено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Виходячи з аналізу наведених норм, враховуючи неподільність предмета зобов`язання при солідарному стягненні, право регресної вимоги у солідарних боржників, суд вважає, що у випадку наявності підстав для відмови у видачі судового наказу щодо одного з солідарних боржників, відсутні підстави для видачі наказу щодо решти боржників, оскільки таким шляхом суд змінює порядок стягнення, визначений заявником при подачі заяви, що є недопустимим в наказному провадженні.

Так, заявник просить стягнути солідарно заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, в тому числі, з боржника ОСОБА_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) якого встановити неможливо.

Згідно з частиною 2 статті 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу.

На підставі викладеного вище суд вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з частиною 2 статті 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

З огляду на викладене вище, внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись статтями 162, 163, 165, 166, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити міському комунальному підприємству «Чернівцітеплокомуненерго» у видачі судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дубець О.С.