ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2125/24 Номер провадження 22-ц/814/2726/25Головуючий у 1-й інстанції Третяк О. Г. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Одринської Т. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз»

на додаткове рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 квітня 2025 року, хвалене в місті Миргороді під головуванням судді Черкова В. Г.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 , у якому просив про стягнення з відповідача сплачені до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 13 377,60 грн, військового збору в розмірі 1 114,80 грн та судового збору в розмірі 3 028 грн, а всього 17 520,40 грн.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 квітня 2025 року позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» сплачені до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5 469,34 грн, а саме: податок на доходи з фізичних осіб із відшкодування моральної шкоди в розмірі 4 176 грн, військовий збір із відшкодування моральної шкоди в розмірі 348 грн та судовий збір в розмірі 945,34 грн.

В задоволенні інших вимог відмовлено за безпідставністю.

07 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на її користь витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5 505,20 грн.

Додатковим рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 квітня 2025 року стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 505,20 грн.

Не погодившись з вказаним додатковим рішенням, представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що до заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 додано не підписану копію договору про надання правничої допомоги та послуг адвоката від 18.09.2024, чим порушено норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ЦК України щодо обов`язкової письмової форми договору.

Вважає, що в даному випадку договір є неукладеним, а тому не може бути належним доказом у підтвердження наданих адвокатом послуг.

Вказує, що розрахунок наданих адвокатом Чернюком В. Д. послуг та акт приймання-передачі наданих послуг від 05.04.2024 також не підписані сторонами та не можуть прийматися судом як належні докази вартості правової допомоги, наданої адвокатом Чернюком В. Д. відповідачу ОСОБА_1 .

Відтак, на думку апелянта, відсутні правові підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу адвоката.

Зазначає також, що у відзиві на позовну заяву відповідач не заявляла попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а після 18.09.2024 подала тільки пояснення від 29.10.2024, в яких також був відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Таким чином, відповідач не дотрималася вимог статті 134 ЦПК України та не подала докази щодо розміру судових витрат до закінчення судових дебатів, а тому суд повинен був залишити таку заяву без розгляду.

Додатково зауважує, що розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним з ціною позову та наданими адвокатом послугами.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами пункту 6 частини першої статті 264, пункту 2 частини п`ятої статті 265, пункту 3 частини першої, частини п`ятої статті 270 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, про що зазначається у резолютивній частині рішення.

Якщо суд, який ухвалив рішення, не вирішив питання про судові витрати, цей суд може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, яке може бути оскаржено.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносяться витрати на професійну правничу допомогу, за правилами пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно частин першої, другої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснювалось адвокатом Чернюком В. Д. на підставі договору про надання правової допомоги та послуг адвоката у цивільній справі № Ц 16-24 від 18.09.2024, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 3722 від 20.10.2020 (а. с. 123-124).

Пунктом 4 Договору передбачено, що робота адвоката оплачується клієнтом у фіксованому розмірі 8 000 грн за виконання робіт та послуг адвоката в суді першої інстанції у виді підготовки запитів, складання відзиву, складення і подання судам заяв, клопотань, ознайомлення з матеріалами справи в суді, участі у судових засіданнях.

На виконання умов договору 05.04.2025 адвокатом Чернюком В. Д. складено розрахунок (детальний опис робіт) вартості правової допомоги (послуг) в суді першої інстанції, відповідно до якого адвокатом було надано відповідачу ОСОБА_1 наступні послуги:

-18.09.2024 загальну консультацію щодо її процесуальних прав та обов`язків як сторони та учасника справи, укладено договір на надання правової допомоги та послуг адвоката у цивільній справі;

-проведено вивчення змісту позовної заяви АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» з доданими до неї документами, здійснено попередню оцінку та аналіз доказів сторони позивача;

-вивчено відповідну існуючу судову практику з вирішення подібних спірних правовідносин;

-надано консультацію клієнту з питань заявленого до неї позову, узгоджено правову позицію щодо доцільності вчинення певних процесуальних дій у спірних правовідносинах;

-здійснено вивчення та аналіз відзиву ОСОБА_1 від 15.07.2024, складеного до вступу в справу представника;

-проаналізовано правову позицію сторони позивача, викладену у відповіді на відзив від 26.07.2024, надано роз`яснення клієнту щодо можливості та доцільності подання нею заперечень щодо пояснень, міркувань і аргументів, наведених у відзиві;

-30.10.2024 участь адвоката у підготовчому судовому засіданні по справі;

-витрачений час на дорогу та прибуття в суд, в судові засідання 16.12.2024 та 28.01.2025 і в зворотному напрямку адвоката, його очікування участі в цих засіданнях;

-25.03.2025 участь у судовому засіданні на фінальній стадії розгляду справи;

-01.04.2025 отримано копію рішення в суді першої інстанції, проведено ознайомлення з його змістом, здійснено правовий аналіз такого рішення;

-05.04.2025 клієнту роз`яснено зміст рішення суду, порядок і строк його можливого апеляційного оскарження (а. с. 125).

Цього ж дня сторони підписали Акт приймання-передачі наданих адвокатом та отриманих ОСОБА_1 послуг (а. с. 125 зворот).

Згідно квитанцій № Ц 16-24 від 21.09.2024 та 05.04.2025 ОСОБА_1 було здійснено оплату послуг адвоката на суму 8 000 грн (а. с. 126,127).

Ухвалюючи додаткове рішення у справі в частині розподілу між сторонами понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката, суд першої інстанції дійшов висновку, що відшкодуванню позивачем підлягає сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5 505,20 грн, з чим колегія суддів апеляційного суду погодитись не може.

Згідно із частиною другою статті 137, пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами та у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

Суд має також виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зазначено, що Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар та неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Разом з тим, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Матеріалами справи підтверджується факт надання відповідачу ОСОБА_1 послуг адвоката Чернюка В. Д. відповідно до умов укладеного з адвокатом Договору про надання правової допомоги та послуг адвоката у цивільній справі № Ц 16-24 від 18.09.2024

Водночас, заявлений відповідачем ОСОБА_1 розмір витрат на оплату послуг правничої допомоги не відповідає вимогам обґрунтованості та реальності адвокатських послуг, справедливості їхнього розміру, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.

Даючи оцінку наданим відповідачем доказам, суд не врахував, що опрацювання законодавчої бази, вивчення судової практики та дослідження наявних у замовника документів, ознайомлення зі змістом позовної заяви, формування правової позиції по справі є обов`язковою частиною професійної діяльності юристів для надання якісної правової допомоги, а усні консультації замовника по справі, отримання копії судового рішення, ознайомлення з його змістом особисто і відповідача мають організаційний характер та за своєю природою не можуть бути віднесені до правничої допомоги, як окрема послуга, тому такі витрати не підлягають відшкодуванню іншою стороною.

Присуджуючи позивачу понесені відповідачем витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5 505,20 грн, суд першої інстанції також безпідставно не врахував клопотання представника АТ Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката з посиланням на неспівмірність таких витрат зі складністю справи та обсягом наданих адвокатських послуг, та поклав на позивача обов`язок відшкодувати витрати, які не належать до правничої допомоги, у тому числі, за витрачений час на дорогу і прибуття до суду.

Враховуючи обставини справи та те, що вивчення документів, формування правової позиції по даній справі, а також підготовка відзиву на позовну заяву, не вимагали великого обсягу аналітичної та технічної роботи, приймаючи до уваги співмірність суми із складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг, враховуючи критерії розумності і справедливості, колегія судів вважає, що вказані адвокатом витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції є значно завищеними по відношенню до іншої сторони та відшкодуванню відповідачу підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн, що відповідає принципам обґрунтованості, пропорційності та розумності.

Доводи апеляційної скарги щодо надання відповідачем неналежних доказів відхиляються апеляційним судом, оскільки відповідно до частин другої, четвертої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату надано право посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів (пункт 9 статті 20 Закону), отже, посвідчена адвокатом Чернюк В. Д. копія договору № Ц-16-24 про надання правової допомоги та послуг адвоката у цивільній справі від 18.09.2024 та копія акту приймання-передачі наданих послуг від 05.04.2025 є належними та допустимими доказами.

При поданні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи відповідачем ОСОБА_1 дотримано вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України, такі докази подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення з урахуванням положень статей 123, 124 ЦПК України щодо початку перебігу та закінчення процесуальних строків.

Оскільки строк подання доказів судових витрат припадав на вихідний день, останнім днем такого строку є перший після нього робочий день - 07.04.2025, тому доводи апеляційної скарги щодо необхідності залишення заяви відповідача без розгляду є безпідставними.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» - задовольнити частково.

Додаткове рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 квітня 2025 року - змінити, зменшивши суму витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, яка підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 з 5 505,20 грн до 2 000 грн.

В іншій частині додаткове рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

Т. В. Одринська