Справа №345/5855/25
Провадження № 2/345/2722/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кулаєць Б.О.,

секретаря судового засідання Заткальницької Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуш цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вонийлівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

адвокат Романів О.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :06:001:0113, площею 0,9087 га, місце розташування: за межами населеного пункту селища Войнилів Калуського району Івано-Франківської області.

Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (далі - спадкодавець), останнє місце реєстрації якої було смт. Войнилів, яка була матір`ю ОСОБА_1 (далі позивачка). За життя ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилося, із чого б воно не складалося, а також все те, на що за законом буде мате право, вона заповіла ОСОБА_3 .

04 березня 2025 року позивачем було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 . Однак постановою державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки державного нотаріуса Калуської державної нотаріальної контори, що знаходиться в м. Калуш по вул. с. Бандери, 5 Івано-Франківської області Фединою А.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9087 га, яка знаходиться за межами населеного пункту смт. Войнилів через те, що право власності на вказану земельну ділянку виникло у ОСОБА_2 після її смерті. Тому позивачка змушена звернутись з позовом до суду про визнання права на спадщину. За життя ОСОБА_2 була включена у списки громадян, які претендували на земельну частку в селищі Войнилів Калуського району Івано-Франківської області. Згідно викопіювання з Схеми поділу земель на земельні частки (паї) спадкодавцю була виділена в натурі та належала земельна ділянка площею 0,9016 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-025. Спадкоємець фактично вступила в управління спадковим майном, обробляє цю земельну ділянку, користується нею відповідно до цільового призначення. Крім позивачки інших спадкоємців не має. Через те, що позивачу не видано свідоцтво про право власності на спадкове майно він не набуває прав власника належного майна.

Представник позивачки подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити за її та позивачки відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без їхньої участі та покладається на розсуд суду.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 21.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання та відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 17.11.2025 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

27.11.2025 представник відповідача подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без їхньої участі та покладається на розсуд суду (а.с. 43).

28.11.2025 представник позивачки подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити за її та позивачки відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задоволити (а.с. 44).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку.

Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.04.1996 (а.с. 12).

Факт родинних відносин між позивачкою та померлою ОСОБА_2 , яка являється її матір`ю, підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 24.11.1970, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 06.02.1997, архівною довідкою від 05.09.2025 та метричною книгою реєстрації шлюбів за період з 15.01.19000 по ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Сільце, смт. Войнилів (церква) (а.с. 10, 11,13, 14-15).

Відповідно до дублікату заповіту від 21.01.1988, посвідченого секретарем виконавчого комітету Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської та зареєстрованого в реєстрі за № 8, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все майно належне їй на день смерті, де б воно не знаходилось, із чого б не складалось, а також все те, що вона за законом буде мати право, заповіла позивачці (а.с. 17).

Постановою т.в.о. державного нотаріуса Калуської районної державної нотаріальної контори Федини А.М. від 22.07.2025 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9087 га, яка знаходиться за межами населеного пункту смт. Войнилів Калуського району Івано-Франківської області через те, що право власності на вказану земельну ділянку виникло у ОСОБА_2 після її смерті (а.с. 16).

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ №013173, що зареєстрований 22 березня 2000 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 67, зазначено, що ОСОБА_2 на підставі рішення Войнилівської селищної ради від 30 листопада 1995 року № 5 належить право на земельну часку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності розміром 39,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 18).

Згідно з Державним актом про право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 013433, ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Войнилівської селищної ради від 24.11.2000 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,90 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Войнилівської селищної ради (а.с. 19).

Згідно з викопіювання зі Схеми поділу земель на земельні частки (паї) ОСОБА_2 була виділена в натурі земельна ділянка площею 0,9087 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 31-32).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-025 від 20.05.2025 встановлено, що 07.05.2025 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 27-30) земельна ділянка згідно з рішенням Войнилівської селищної ради від 24.11.2000 була зареєстрована в даному реєстрі та їй був присвоєний кадастровий номер :06:001:0113, уточнено площу 0,9087 га, а також місце розташування: за межами населеного пункту селища Войнилів Калуського району Івано-Франківської області (а.с. 20-25).

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Оцінка суду:

дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно зі ст. 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка розпочала, але не завершила, процедуру приватизації земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :06:001:0113, площею 0,9087 га, яка розташована за межами населеного пункту селища Войнилів Калуського району Івано-Франківської області.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , якою за життя було розпочато, але не завершено, процедуру приватизації земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :06:001:0113, площею 0,9087 га, яка розташована за межами населеного пункту селища Войнилів, прийнявши спадщину після її смерті, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, що не заперечується відповідачем, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлій за життя відповідними рішенням органу місцевого самоврядування, а тому суд приходить до висновку що позивачка як спадкоємець має право на завершення приватизації даної земельної ділянки, розпочатої спадкодавцем, у зв`язку з чим позов є підставним та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного ст.ст. 525, 534, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 116, 121 ЗК України, ст.ст. 13, 81 ЦПК України, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Вонийлівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :06:001:0113, площею 0,9087 га, яка розташована за межами населеного пункту селища Войнилів Калуського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Войнилівської селищна рада Калуського району Івано-Франківської області, вул. Т.Шевченка, 116 с-ще. Войнилів Калуський район Івано-Франківської області, .

Суддя: