Дата документу 28.11.2025 Справа № 334/7642/25
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/7642/25 Пр. № 22-ц/807/2112/25Головуючий у 1-й інстанції:Баруліна Т.Є. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ДЕРЖАВНОЇ КОРПОРАЦІЇ РОЗВИТКУ «ВЕБ.РФ», ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ГАЗПРОМ», ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗПРОМ КАПІТАЛ», МІЖНАРОДНОЇ КОМПАНІЇ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗПРОМ ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД», третя особа: держава Російська Федерація в особі МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ Російської Федерації, про стягнення шкоди, яка заподіяна майну

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом (т.с.1 а.с. 1- 249, т.с. 2 а.с. 1-248), в якому просив стягнути відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2024 року та додаткового рішення від 10.12.2024 року у справі №334/11454/23 солідарно з Російської Федерації та ДЕРЖАВНОЇ КОРПОРАЦІЇ РОЗВИТКУ «ВЕБ.РФ», ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ГАЗПРОМ», ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗПРОМ КАПІТАЛ», МІЖНАРОДНОЇ КОМПАНІЇ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗПРОМ ІНТЕРНЕШНЛ ЛІМІТЕД» на його користь 3437325,31 грн та на користь неповнолітнього ОСОБА_1 1382552,99 грн за шкоду, заподіяну майну.

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Баруліну Т.Є. (т.с. 2 а.с. 249).

Ухвалами суду першої інстанції від 25 вересня 2025 року (т.с.3 а.с.3-5), від 03 жовтня 2025 року (т.с.3 а.с.48) вищезазначену позовну заяву залишено без руху з наданням строку позивачу для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08 жовтня 2025 року (т.с.3 а.с.55-56) вищезазначену позовну заяву ОСОБА_1 у цій справі визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с.3 а.с.58-67) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В автоматизованому порядку 23.10.2025 року (т.с.3 а.с.69) для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. Ухвалою апеляційного суду від 23.10.2025 року (т.с.3 а.с.70) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 28.10.2025 року (т.с.3 а..с72). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 29.10.2025 року (т.с.3 а.с.73), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цієї справи та без проведення судового засідання (т.с.3 а.с.74). Оскільки, згідно зі ст. 353 ч. 1 п. 6 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо … повернення заяви позивачеві. Відповідно до ст.369 ч.2 ЦПК України скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах … 6 … частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Самовідводи відсутні, відводів у цій справі не заявлено.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, повертаючи вищезазначену позовну заяву позивача у цій справі, керувався ст.ст. 185, 353 ЦПК України та виходив із такого.

14.09.2025 року позивач ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ», Публічного акціонерного товариства «Газпром», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Капітал», Міжнародна компанія товариство з обмеженою відповідальністю «Газпром Інтернешнл Лімітед», третя особа держава Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення шкоди, яка заподіяна майну.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 25.09.2025 року, позовну заяву було залишено без руху, оскільки позивачем були порушені вимоги ч.3 ст.175 ЦПК України:

- п.2: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету);

- п. 5: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім того, у вказаній ухвалі, суд першої інстанції звернув увагу позивача про необхідність визначити до якого конкретно компетентного органу іншої держави, в разі відкриття провадження у справі, через Міністерство юстиції України, буде направлено процесуальні документи для повідомлення відповідачів у справі.

29.09.2025 року, через систему «Електронний суд», позивач ОСОБА_3 подав заяву про усунення недоліків, до якої було долучено позовну заяву в новій редакції та додатки, які підтверджують право власності на об`єкти нерухомого майна.

Зазначена позовна заява підлягала повторному залишенню без руху, оскільки позивачем ОСОБА_1 не усунуто недоліки в повному обсязі, а саме не вказано компетентні органи, через яких буде повідомлено відповідачів у справі, що унеможливлює відкриття провадження, тому ухвалою суду від 03.10.2025 року, зазначена заява була залишено без руху повторно.

08.10.2025 року, через систему «Електронний суд», позивач ОСОБА_3 подав заяву про усунення недоліків в якій вказав, що вважає за можливе повідомляти відповідачів та третю особу у справі через Центральний Орган Російської Федерації - Міністерство юстиції Російської Федерації (The Ministry of Justice of the Russian Federation, ul.Zhitnaya, 14 Moscow, 119991, Russian Federation), Посольство Російської Федерації в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії (The Embassy of the Russian Federation to the United Kingdom of Britain and Northern Ireland, 6/7 Kensington Palace Gardens, London, W8 $QP). Також зазначив про можливість направлення процесуальних документів до Міністерства юстиції Республіки Узбекистан (The Ministry of Justice of the Republic of Uzbekistan is locatedat 5, Sayilgokh str., Tashkent, 100047, Republic of Uzbekistan) для повідомлення представництва в Республіці Узбекистан Міжнародної компанії товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Інтернешнл Лімітед» за адресою: Office of Gazprom International in the Republic of Uzbekistan, 107-B Amir Temur Ave., Tashkent, 100084, Republic of Uzbekistan, Міністерства юстиції Республіки Казахстан Адреса: Республіка Казахстан, 010000, місто Астана, проспект Мангілік Ел, будинок 8, Будинок міністерств, під`їзд 13 (Ministry of Justice of the Republic of Kazakhstan (English translation) Address: Republic of Kazakhstan, 010000, Astana, Mangilik El Avenue, Building 8, House of Ministries, Entrance 13) для повідомлення представництва Публічного акціонерного товариства «Газпром» в Республіці Казахстан за адресою: м.Астана, проспект Кабанбай Батир, будівля 15А., Міністерства юстиції Великої Британії (Ministry of Justice, UK) Адреса / Address:102 Petty France, Westminster, London SW1H 9AJ, United Kingdom для повідомлення представництва Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» за адресою: Office?328, Spaces, 60 St. Martins Lane, London, WC2N?4JS, United Kingdom.

Так, з заяви про усунення недоліків вбачається, що позивачем так і не усунуто недоліки про які йдеться вже в повторній ухвалі суду про залишення без руху в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд першої інстанції звернув увагу позивача, що в ухвалах суду від 25.09.2025 року та 03.10.2025 року, чітко зазначено про необхідність зазначити конкретно через який орган, конкретно якої країни повідомляти конкретно якого відповідача.

Також зазначено про зупинення дії Мінської конвенції у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь та неможливість співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами російської федерації і республіки білорусь з питань надання правової (судової) допомоги та зокрема направлення процесуальних документів до вказаних країн.

В той же час, позивач зазначає Центральний Орган Російської Федерації - Міністерство юстиції Російської Федерації (The Ministry of Justice of the Russian Federation, ul.Zhitnaya, 14 Moscow, 119991, Russian Federation), як орган для вручення процесуальних документів суду для повідомлення компаніям, що є неможливим наразі.

Також суд першої інстанції звернув увагу на те, що відповідачами у справі виступають саме Державна корпорація розвитку «ВЕБ.РФ», Публічне акціонерне товариство «Газпром», Товариство з обмеженою відповідальністю «Газпром Капітал», Міжнародна компанія товариство з обмеженою відповідальністю «Газпром Інтернешнл Лімітед», яких і слід повідомити про наявність на розгляді вказаної справи та направити до вказаних органів відповідні процесуальні документи.

Посольство Російської Федерації в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, яке також зазначив в переліку позивач не є уповноваженим органом для повідомлення відповідачів, зважаючи на положення Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, яка затверджена Наказом №1092/5/54 від 27.06.2008 року та положення Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справа.

При цьому позивач ОСОБА_3 чітко визначив лише уповноважені органи для повідомлення Міжнародної компанії товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Інтернешнл Лімітед» через представництво в Республіці Узбекистан, Публічного акціонерного товариства «Газпром» через представництво в Республіці Казахстан, Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» через представництво в Великій Британії.

Однак, позивачем чітко не визначено уповноважений орган для повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Капітал», що унеможливлює відкриття провадження.

Отже, на час винесення ухвали, а саме 08 жовтня 2025 року, позивачем недоліки не усунені в повному обсязі.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України, заява № 18986/06).

Відповідно до п. п. 6,7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники процесу зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У зв`язку з тим, що позивачем недоліки, зазначені в ухвалі суду від 03 жовтня 2025 року, у встановлений строк не були усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність роз`яснення позивачу, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Існує принцип jura novit curia («суд знає закони»).

Питання надсилання судом першої інстанції копії позовної заяви позивача відповідачу та повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи не могли вирішуватись судом першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача, також вони не могли бути підставою для залишення без руху позову позивача у цій справі спочатку, та, відповідно, у подальшому - для визнання цього позову позивача неподаним та повернення останнього позивачу у цій справі.

Оскільки, як встановлено апеляційним судом, позивач у цій справі обґрунтовував позов до РФ про відшкодування матеріальної шкоди тим, що з 04.03.2022 року територіальні громади, на території яких знаходиться майно позивача, перебуває під окупацією РФ.

Щодо надсилання копії позовної заяви й додатків відповідачеві, існує така позиція, що РФ, порушивши Статут Організації Об`єднаних Націй, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум (пункти 1, 2), Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі 01 серпня 1975 року, договори, укладені між Україною та Росією, зокрема про українсько-російський державний кордон, вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих статтею 2 Статуту ООН, а тому є, відповідно до прийнятих Україною нормативних актів, державою - агресором, що свідчить про відсутність у неї судового імунітету.

Верховний Суд сформував висновок щодо обмеження судового імунітету РФ у справах про відшкодування шкоди, завданої державою-агресором, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2022 року в справі № 635/6172/17, постановах Верховного Суду від 14 квітня 2022 року в справі № 308/9708/19, від 18 травня 2022 року в справі №428/11673/19, від 18 травня 2022 року в справі № 760/17232/20-ц, від 10 лютого 2025 року в справі № 524/1252/23 та інших.

Відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення на Офіційному веб - сайті Судової влади України про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

З метою дотримання гарантій справедливого судового розгляду, дотримання принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін, враховуючи факт відсутності дипломатичних відносин між Україною та РФ, припинення дії стосовно цих країн Мінської Конвенції 1993 року, що унеможливлює використання судом засобів поштового зв`язку для інформування РФ про провадження у справі, суд першої інстанції вже після вирішення питання про відкриття провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача мав лише: - роз`яснити позивачу його право (можливість) самостійно інформувати державу - відповідача в особі її органів державної влади про провадження у справі в українському суді, - а також повідомити відповідача про час, дату та місце судового засідання шляхом публікації оголошення на Офіційному веб - порталі Судової влади України.

Право на звернення особи до суду є її абсолютним правом, що гарантується Конституцією України та іншими законами. Це право забезпечує можливість кожної особи захищати свої права, свободи та законні інтереси у разі їх порушення, невизнання чи оспорення. Судовий захист є важливою складовою верховенства права та демократичної правової держави, а також способом реалізації принципу доступності правосуддя для всіх громадян.

Щоб бути якісним, судове рішення повинно сприйматися сторонами та суспільством у цілому як таке, що стало результатом коректного застосування юридичних правил, справедливого процесу та правильної оцінки фактів, а також як таке, що може бути ефективно реалізованим. Лише в такому випадку сторони будуть переконані, що їхню справу було розглянуто й вирішено справедливо, а суспільство сприйме ухвалене рішення як фактор відновлення суспільної гармонії (пункт 31 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень).

Відповідно до практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм під час вирішення питання про прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 01 грудня 2022 року в справі № 910/20185/21.

Внаслідок неправомірних вимог щодо прийнятності позовної заяви ОСОБА_1 порушено його право на визначений статтею 6 Конвенції доступ до правосуддя, тому оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати із передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду (вирішення процесуального питання про відкриття провадження у цій справі).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (вирішення процесуального питання), то розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 141, 367, 369, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08 жовтня 2025 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова апеляційним судом складена 28.11.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Онищенко Е.А.Трофимова Д.А.