Номер провадження: 22-ц/813/7290/25
Справа № 2-418/2009
Головуючий у першій інстанції Тордія Е.Н.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» - адвоката Землякова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Згода Олексій Олександрович, на ухвалу Чорноморського міського суду Одеської області від 04 серпня 2025 року за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», заінтересовані особи: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БАНК ФОРУМ», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК ФОРУМ», в особі Одеської філії АКБ «ФОРУМ», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

11.06.2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (далі - ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 2-418/2009.

В обґрунтування заяви ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» зазначав, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 02.02.2009 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги ПАТ «БАНК ФОРУМ» були задоволені: стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» заборгованість за кредитним договором №0127/06/08-Z від 27.12.2006 року у розмірі 1 711 424,95 грн. та судові витрати у справі, у розмірі 1 730,00 грн.

26.02.2019 року між ПАТ «БАНК ФОРМ» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» був укладений Договір № 0002/19/5 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» набуло права вимоги, у тому числі і за кредитним договором №0127/06/08-Z від 27 грудня 2006 року.

Враховуючи викладене, представник ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» просив замінити вибулого стягувача ПАТ «БАНК ФОРМ» на ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» у виконавчому листі про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором.

Ухвалою Чорноморського міського суду Одеської області від 04.08.2025 року заяву ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», заінтересовані особи: ПАТ «БАНК ФОРУМ», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про заміну сторони в виконавчому провадженні було задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження, відкритого за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області у цивільній справі № 2-418/2009 від 02.02.2009 року з ПАТ «БАНК ФОРУМ» на його правонаступника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (а.с.67-70).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Згода О.О. ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.72-81).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість (а.с.98-107).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, за участю представника ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» - адвоката Землякова О.А.,у відсутність інших учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.116-118).

Колегія суддів також зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу за участю представника ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» - адвоката Землякова О.А., у відсутність інших учасників справи та на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що вибуття первісного кредитора, яким є ПАТ «БАНК ФОРУМ», і заміна його новим, яким є ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, передбаченого ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України. При цьому суд правильно зазначив, що реалізувати право на примусове виконання судового рішення можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 червня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу (далі Пр.В.ВО) Одеської області було відкрите виконавче провадження № 62438726 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» заборгованість за кредитним договором № 0127/06/08-Z від 27 рудня 2006 року у розмірі 1 711 424 грн. 95 коп. та судових витрат у справі, у розмірі 1730.00 грн. (а.с.20, 52, 55-56, 60-63).

Оскільки 26 березня 2019 року ПАТ «БАНК ФОРМ» відступило свої права вимоги на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», згідно Договору № 0002/19/5 (а.с.5-звор. - 7), у тому числі і за кредитним договором №0127/06/08-Z від 27 грудня 2006 року, то саме ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» набуло права вимоги за кредитним договором № 0127/06/08-Z від 27 грудня 2006 року.

27 лютого 2024 року Пр.В.ВО Одеської області була винесена постанова про скасування процесуального документу та його повернення особі, яка подала заяву про відкриття провадження, та яка не мала на це повноважень (а.с.51).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження.

Тобто, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 1998 року, «Сіка проти Словаччини», № 2132/02, пп.24-27, від 13 червня 2006 року).

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

У зв`язку з такою зміною відбувається вибуття особи з провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належною стороною проводиться відповідно вимог до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обстави, звернення правонаступника із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно, до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Крім того, Верховний Суд в своїй постанові від 25 квітня 2018 року у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 2-Н-148/09, провадження №61-1104св18 (ЄДРСРУ № 73627702) досліджував питання щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником та дійшов висновку, що заміна сторони правонаступником може відбуватися, як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-1207бсв18.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, у разі вибуття сторони виконавчого провадження, має відбуватись з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи.

Відповідний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у його постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/16/17 (п.73).

Більше того, суд правильно зазначив, що за змістом п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, із аналізу положень ст. 442 ЦПК України, при цьому взявши до уваги положенняст. 124 Конституції України та ст. 6 Конвенції, статус стягувача та боржника, сторони судового процесу набувають з моменту, коли у позивача з`являється право на отримання виконавчого документу - тобто з моменту набрання рішенням законної сили.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове виконання можливо лише шляхом заміни сторони стягувана у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Доводи представника ОСОБА_1 адвоката Згоди О.О. щодо пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також наявність двох виконавчих листів за одним кредитним договором, як обґрунтування відмови в задоволенні заяви щодо зміни стягувача, суд обгрунтовано не прийняв до уваги, оскільки ці питання вирішуються на стадії виконання рішення та врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.ст. 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Згода Олексій Олександрович, залишити без задоволення.

Ухвалу Чорноморського міського суду Одеської області від 04 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.11.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

О.С. Комлева

.