Дата документу 12.11.2025 Справа № 337/1504/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/1504/25 Головуючий у 1-й інстанції: Сидорова М.В.
Провадження № 22-ц/807/1665/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Полякова О.З.,

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мушка Наталії Михайлівни на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року представник АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 1) №001 від 10.02.2019, за яким позичальнику надано кредит у сумі 43 739 грн.; 2) №3 від 05.11.2021, за яким позичальнику надано кредит у сумі 30 998 грн.

Відповідач ОСОБА_1 не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.01.2025 склала: 1) по кредитному договору № 001 від 10.02.2019 становить 76 487,25 грн., з яких: 43 609,67 грн. - заборгованість за кредитом; 32 877,58 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору № 3 від 05.11.2021 29 638,97 грн., з яких: 24 054,36 грн. - заборгованість за кредитом; 4,97 грн. - заборгованість процентами; 5 579,64 грн. - заборгованість за комісією.

Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Посилаючись на зазначені обставини, представник АТ «ПУМБ» просила суд стягнути ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» загальну суму заборгованості 106 126,22 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2025 року позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №001 у сумі 76 487,25 грн, за кредитним договором №3 у сумі 24 056,26 грн., судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 294,98 грн., а всього - 102 838,49 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Мушка Н.М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Банку задовольнити частково, а саме, стягнути заборгованість за кредитним договором від 10.02.2019 № 001 у сумі 43 609,67 грн, що є тілом, та за кредитним договором від 05.11.2021 № 3 у сумі 24 054,36 грн заборгованість за кредитом.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що заявлена позивачем сума до стягнення не ґрунтується не умовах кредитного договору і наданого самим же позивачем розрахунку, а тому не підлягає задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався з матеріалами справи, умовам кредитного договору, позивач не представив. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, що підготовлені робітниками банку, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача, і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, та не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових сум.

Вказує, що суду не надані первинні бухгалтерські документи відносно видачі кредиту та його часткового погашення, проте тільки вони можуть підтвердити правильність розрахунків наявної заборгованості.

Позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та, відповідно, отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта та Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Не надано також доказів, що відповідна Картка, передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії картки, доказів зарахування кредитних коштів на картку.

Також зауважує, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню не підлягають. А положення договору № 3 від 05.11.2021 про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними в силу ст. 228 ЦК України, а тому нарахована комісія в сумі 5 579,64 грн. не може бути включена у вартість кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представник АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про причини своєї неявки суд не повідомив, представник ОСОБА_1 - адвокат Мушка Н.М. надала апеляційному суду заяву з проханням розглянути справу без участі відповідача, що, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 001. Так, враховуючи надання позивачем належних доказів отримання кредитних коштів, погодження сторонами процентної ставки та не спростування відповідачем наданого розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №001 від 10.02.2019 у загальній сумі 76 487,25 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 43 609,67 грн., заборгованості за процентами в сумі 32 877,58 грн., оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ «ПУМБ» не повернуті.

Щодо кредитного договору № 3 суд виходив із того, що оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти за кредитним договором №3 в добровільному порядку АТ «ПУМБ» не повернуті, беручи до уваги безпідставність нарахування позивачем заборгованості зі сплати процентів поза погодженим строком кредитування та нікчемність умови договору про сплату щомісячної комісії, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 24 056,26 грн., виходячи із розрахунку: 24 054,36 грн - заборгованість по тілу кредиту, 1,90 грн. - заборгованість по процентах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №001 у сумі 76 487,25 грн, за кредитним договором № 3 у сумі 24 056,26 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За частиною 1статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10.02.2019 ОСОБА_2 підписала власноручним підписом Заяву №001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Підписанням вказаної заяви відповідачка беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості Банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням зави підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах.

В заяві ОСОБА_2 просила відкрити на її ім`я поточний рахунок НОМЕР_1 у гривнях, надати кредитну картку миттєвого випуску НОМЕР_2 , та просила Банк встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за заявою, кредитний ліміт у сумі 3 000 гривень. Розрахунковий день 30 число місяця; платіжна дата 30 число місяця; строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки.

У заяві також зазначено, що реальна річна процентна ставка складає 47,88 %.

Підписанням цієї заяви ОСОБА_2 надала, крім викладених в ДКБО, наступні підтвердження та запевнення, що: 1. Ця заява має інноваційний характер і в результаті приєднання до ДКБО, дія договорів на відкриття та обслуговування карткових рахунків, договорів карткового рахунку, які раніше були укладені між ним та Банком, припиняються на підставі ст. 604 ЦК України; 2. Ознайомлена з ДКБО, Тарифами Банку та цілком згодна, всі умови ДКБО їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; 3. Отримала від Банку повідомлення про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних, права суб`єкта персональних даних та іншу інформацію згідно Закону України «Про захист персональних даних»; 4. Їй відомо, що укладання договору страхування зі страховиком не є обов`язковою умовою отримання кредиту в Банку, таку послугу було обрано ним за власною ініціативою з числа послуг, що пропонуються Банком, і відносини за договором страхування, після його укладення виникають виключно між страхувальником та страховиком.

10.02.2019 ОСОБА_2 також був підписаний Паспорт споживчого кредиту.

Згідно з даними, які містяться у Паспорті споживчого кредиту, відповідачці надано інформацію, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит, зокрема:

у розділі 3: тип кредиту кредитна лінія; ліміт кредиту 3000,00 грн; строк кредитування: 12 місяців. Зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на той самий строк у разі відсутності заперечень будь-кого зі сторін; мета отримання кредиту загальні споживчі цілі, у т.ч. для оплати за договорами страхування; спосіб та строк надання кредиту - шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення Банком;

у розділі 4: пільгова процентна ставка 0%; стандартна процентна ставка - 47,88 % річних; тип процентної ставки фіксована;

у розділі 6: процентна ставка, що застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту - 62% річних: з 1 (першого) дня виникнення простроченої заборгованості на суму залишку заборгованості за кредитом.

На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач також надав публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, що діє з 06.04.2018 (в новій редакції), затверджену рішенням Правління АТ «ПУМБ» протокол № 694 від 06.03.2018.

Відповідно до п. 2.1.1 частини 2 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, договір визначає умови та порядок здійснення Банком комплексного банківського обслуговування клієнта, регулює відносини сторін при наданні клієнту послуг Банку з відкриття та обслуговування карткових рахунків, випуску карток, надання споживчого кредиту, овердрафту, кредитної лінії, використання системи інтернет-банкінг, сервісу «SMS-банкінг», послуги залучення коштів у вклад, надання у користування індивідуального банківського сейфу і персонального обслуговування.

Згідно з п. 2.2.1 частини 2 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» договір вважається укладеним, а умови публічної пропозиції акцептованими клієнтом з моменту оформлення заяви на приєднання до Договору за умови подання клієнтом документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами договору.

Дата набрання чинності договору визначається заявою на приєднання до договору, якщо інше не передбачено умовами Договору та/або Заявою на приєднання до Договору (п. 2.2.2 частина 2 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ»).

Відповідно до п. 2.2.5 частини 2 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ», підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.

Згідно п. 2.4.1 частини 2 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ», Договір діє протягом невизначеного строку і може бути розірваний за ініціативою Банку або за ініціативою Клієнта у випадках закриття всіх Карткових рахунків та інших рахунків, відкритих за цим Договором, та/ або відмови від усіх послуг Банку.

Відповідно до п. п. 5.1.4, 5.1.6., 5.1.7. частини 5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодувати Банку сплачені ним кошти, своєчасно та в повному обсязі оплачувати Банку вартість послуг, які надані Банком за Договором та інші платежі, відповідно до умов Договору та встановлених тарифів, сплачувати заборгованість по Договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені Договором.

За положеннями пп. 4.3.6.4 п. 4.3. частини 4 розділу ІІ Публічної пропозиції, сторони дійшли згоди, що Банк має право змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта (позивача) шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. розділу ІІ цього договору клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою.

Згідно з наданою позивачем довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору №001 від 10.02.2019, ОСОБА_1 було неодноразово збільшено кредитний ліміт, останній раз 03.03.2022 кредитний ліміт збільшено до 42 739,00 грн.

Відповідно до наданого позивачем разом з позовною заявою розрахунку заборгованості за договором №001 від 10.02.2019, станом на 10.01.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить 76 487,25 грн. та складається з: заборгованості за кредитом 43 609,67 грн.; заборгованості за відсотками 32 877,58 грн.

На підтвердження вказаного розрахунку позивачем надано виписку по особовому рахунку відповідачки за період з 10.02.2019 по 10.01.2025.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 04.11.2021 заповнила анкету клієнта та звернулася до АТ «ПУМБ» із Заявою № 3 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого Банк надав відповідачці кредит на загальні споживчі цілі в сумі 30 998,00 грн., з процентною ставкою 0,01% річних, строком на 24 місяця, з щомісячною комісією за обслуговування кредитної заборгованості 3%. Схема повернення кредиту ануїтентна (рівними платежами).

Підписанням вказаної заяви відповідачка беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості Банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням зави підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах.

04.11.2021 Глебовою також був підписаний Паспорт споживчого кредиту.

Згідно з даними, які містяться у Паспорті споживчого кредиту, відповідачці надано інформацію, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит, зокрема:

у розділі 3: тип кредиту кредит; сума/ліміт кредиту 30998 грн; строк кредитування: 24 місяців; спосіб та строк надання кредиту: у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок продавця товарів та/або послуг;

у розділі 4: процентна ставка 0,01 % річних, щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 05.05.2023 3% від суми наданого кредиту 499 грн. разово, від суми спожитого кредиту що надається на придбання товару та/або послуг.

На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач також надав публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, що діє з 01.11.2021 (в новій редакції), затверджену рішенням Правління АТ «ПУМБ» протокол № 874 від 26.10.2021.

Відповідно до п. 2.1.1 частини 2 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, договір визначає умови та порядок здійснення Банком комплексного банківського обслуговування клієнта, регулює відносини сторін при наданні клієнту послуг Банку з відкриття та обслуговування карткових рахунків, випуску карток, надання споживчого кредиту, овердрафту, кредитної лінії, використання системи інтернет-банкінг, сервісу «SMS-банкінг», послуги залучення коштів у вклад, надання у користування індивідуального банківського сейфу і персонального обслуговування.

Згідно з п. 2.2.1 частини 2 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ», договір вважається укладеним, а умови публічної пропозиції акцептованими клієнтом з моменту оформлення заяви на приєднання до Договору у письмові (паперовій або електронній) формі за умови подання клієнтом документів і відомостей, перелік яких визначається відповідно до вимог законодавства України та/або внутрішніх документів Банку, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами договору.

Згідно п. 4.2.11 частини 4 Розділу I Публічної пропозиції АТ «ПУМБ», банк має право контактувати з клієнтами, використовуючи доступні канали зв`язку: «сервіс SMS-банкінг», система «Інтернет-банк», поштова розсилка, повідомлення електронною поштою, SMS-повідомлення, повідомлення у/на банкоматах та платіжних терміналах, на квитанціях (чеках, сліпах тощо).

Відповідно до п.п.5.2.5. частини 5 Розділу I Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» банк зобов`язаний забезпечити консультацію та прийом усних звернень за телефонами центру обслуговування клієнтів банку у разі виникнення питань з обслуговування карткового рахунку та користування карткою.

Кредитні кошти у розмірі 30998,00 грн., відповідно до заяви ОСОБА_1 , були перераховані на банківський рахунок відповідача, що підтверджується платіжною інструкцією від 04.11.2021 №TR.53391366.8532.359.

Відповідно до наданого позивачем разом з позовною заявою розрахунку заборгованості за договором №3, станом на 10.01.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить 29 638,97 грн. та складається з: заборгованості за кредитом - 24 054,36 грн.; заборгованості за відсотками - 4,97 грн., заборгованості по комісії 5 579,64 грн.

На підтвердження вказаного розрахунку позивачем надано виписку по особовому рахунку відповідачки за період з 10.02.2019 по 10.01.2025.

13.01.2025 за вих. №KHO-44.2.2/18 позивачем АТ «ПУМБ» на адресу відповідачки було надіслано письмову вимогу (повідомлення) про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором №001 у розмірі 76 487,25 грн. та кредитним договором №3 у розмірі 29 638,97 грн. протягом 30 днів з моменту отримання цього листа, та попереджено, що у разі невиконання зазначеної вище вимоги, банк застосовує заходи примусового стягнення кредитної заборгованості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Щодо кредитного договору №001 судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 10.02.2019 звернулась до позивача з Заявою №001 про приєднання до ДКБО, чим надала згоду на отримання банківських послуг і уклала з Банком відповідний договір, частиною якого є умови кредитування.

Ця Заява містить відомості про розмір кредитного ліміту, відсоткову ставку 47,88% річних тощо, що свідчить про узгодження між сторонами умов договору.

Особисто підписавши Заяву про приєднання до ДКБО, відповідачка підтвердила, що ці документи становлять між нею та Банком кредитний договір, що з цими документами вона ознайомилася і погодилася.

Суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що вказаний договір укладений з дотриманням встановленої для нього письмової форми, є чинним та обов`язковим для виконання.

Також судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 окрім Заяви про приєднання до ДКБО, в якій, зокрема, узгоджені проценти за користування кредитом (47,88% річних), 10.02.2019 підписала особисто і Паспорт споживчого кредиту, у якому також зазначено усі умови отримання кредитних коштів. Зокрема: кредитний ліміт - 3000 грн., строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією, процентна ставка - 47,88 % річних тощо.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором від 10.02.2019 виконав, надав ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії в обумовленій сумі, який в подальшому було збільшено до 43739,00 грн. Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується виписками по особовому рахунку відповідачки за період з 10.02.2019 по 10.01.2025, де вбачається рух коштів по рахунку.

Суд також дійшов до вірного висновку, що позивачем сума кредитного ліміту ОСОБА_1 була збільшена правомірно відповідно до умов ДКБО. ОСОБА_1 пропозицію Банку щодо збільшення кредитного ліміту прийняла, користувалася кредитними коштами в межах збільшеного кредитному ліміту, фактично не заперечувала про збільшення розміру кредитного ліміту та не зверталася до Банку із заявою про його незаконне збільшення. Своїми діями, які полягають у використанні коштів, вона фактично погодилася на збільшення суми кредиту, а отже, така поведінка свідчить про її згоду та намір на отримання кредитних коштів у встановленому (запропонованому) Банком розмірі.

В той же час, відповідачка, активно користуючись вказаними коштами, свого зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином в повному обсязі не виконала, допускала прострочення платежів, вносила їх в меншому розмірі, що призвело до виникнення заборгованості, стягнення якої позивач вимагає в судовому порядку.

Вказані обставини, як правильно встановлено судом, підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами Заявою-приєднання від 10.02.2019, виписками з особового рахунку відповідачки, які є первинними бухгалтерськими документами, а також розрахунком заборгованості, довідкою про збільшення кредитного ліміту, які є належними та допустимими. При цьому, факт звернення до Банку, особистого підписання Заяви-приєднання, отримання кредитних коштів, користування ними та факт виникнення заборгованості за кредитним договором відповідачкою не оспорюється.

Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача посилалася, зокрема, на не доведення позивачем вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами за вказаним кредитним договором.

Суд правильно встановив, що безпосередньо Заява-приєднання №001 від 10.02.2019 та Паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачкою, містять, зокрема, строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією та процентну ставку - 47,88% річних, що спростовує доводи представника відповідача про те, що сторонами кредитного договору не узгоджені умови про нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Доказів заперечень будь-якої із сторін щодо продовження строку кредитування матеріали справи не містить.

Колегія погоджується з висновком суду, що наданий позивачем розрахунок розміру заборгованості є повним, чітким, об`єктивним, узгоджується з умовами кредитного договору, випискою з особового рахунку відповідачки, тому є належним та допустимим доказом. Стороною відповідача наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростовано, власного розрахунку не надано.

Судом також правильно враховано, що ОСОБА_1 не була позбавлена можливості відповідно до положень ст.15 Закону України «Про споживче кредитування», відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Жодних заперечень щодо змісту договору відповідачка не висловлювала, що свідчить про її згоду з умовами договору.

Враховуючи надання позивачем належних доказів отримання кредитних коштів, погодження сторонами процентної ставки та не спростування відповідачем наданого розрахунку заборгованості суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №001 від 10.02.2019 у загальній сумі 76 487,25 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 43 609,67 грн., заборгованості за процентами 32 877,58 грн., оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ПУМБ» не повернуті.

Щодо кредитного договору № 3 судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 04.11.2021 звернулась до позивача з Заявою №3 про приєднання до ДКБО, чим надала згоду на отримання банківських послуг і уклала з Банком відповідний кредитний договір.

Ця Заява містить відомості про розмір кредиту, строк кредитування, відсоткову ставку 0,01% річних, розмір щомісячних платежів, що свідчить про узгодження між сторонами умов договору.

Особисто підписавши Заяву про приєднання до ДКБО, відповідачка підтвердила, що ці документи становлять між нею та Банком кредитний договір, що з цими документами вона ознайомилася і погодилася.

Отже, суд правильно виснував, що вказаний договір укладений з дотриманням встановленої для нього письмової форми, є чинним та обов`язковим для виконання.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 окрім Заяви про приєднання до ДКБО, 04.11.2021 підписала особисто і Паспорт споживчого кредиту, у якому також зазначено усі умови отримання кредитних коштів, у т.ч. суму кредиту 30 998 грн., строк кредитування - 24 місяців, процентна ставка 0,01 % річних тощо.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі.

Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується платіжною інструкцією від 04.11.2021, виписками по особовому рахунку відповідачки за період з 04.11.2021 по 10.01.2025, де вбачається рух коштів по рахунку.

В той же час, відповідачка свого зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином в повному обсязі не виконала, допускала прострочення платежів, вносила їх в меншому розмірі, що призвело до виникнення заборгованості, стягнення якої позивач вимагає в судовому порядку.

Факт звернення до Банку, особистого підписання Заяви-приєднання, отримання кредитних коштів, користування ними та факт виникнення заборгованості за кредитним договором відповідачкою не спростовано.

Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором № 3, суд першої інстанції правильно прийняв до уваги наданий позивачем розрахунок розміру заборгованості в частині заборгованості за тілом кредиту та вважав в цій частині розрахунок повним, чітким, об`єктивним, таким, що узгоджується з умовами кредитного договору, випискою з особового рахунку відповідачки. Відповідачем розрахунок заборгованості в цій частині визнається.

Враховуючи, що фактично отримані грошові кошти в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, суд дійшов вірного висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 24 054,36 грн.

Крім того, із наданого банком розрахунку заборгованості відповідачки за вказаним кредитним договором вбачається, що саме за узгодженою сторонами спору відсотковою ставкою, у розмірі 0,01% річних, розраховано заборгованість відповідача перед позивачем за процентами.

Водночас, як обґрунтовано встановлено судом, згідно даного розрахунку, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами розрахована за період з 05.11.2021 по 10.01.2025. При цьому, зі змісту заяви №3 вбачається, що банком надано споживчий кредит строком 24 місяців, тобто по 05.11.2023. Інформація про продовження строку кредитування відсутня.

Суд правильно виснував, що в частині вимог про стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, після спливу строку кредитування, банк як кредитор позбавлений права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, після спливу строку кредитування, що відповідає правовій позиції, яка висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Отже, підстав для стягнення відсотків, що нараховані банком за період з 05.11.2023 по 10.01.2025 немає, заявлені позовні вимоги за зазначений період задоволенню не підлягають, оскільки такі нарахування здійснені банком поза межами строку кредитування. Відтак, розмір відсотків за користування кредитом у межах строку дії договору становить 3,47 грн. У свою чергу відповідачем на погашення відсотків сплачено 1,57 грн. Отже, з відповідача на користь банку підлягає стягнення заборгованість за відсотками у сумі 1,90 грн.

Стосовно вимог про стягнення комісії суд першої інстанції правильно встановив, що у п. 9 заяви №3 зазначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3% з 05.05.2023, а в графіку платежів 929,94 грн щомісяця з 05.05.2023 по 05.11.2023.

В кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також АТ «ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, тому суд правильно виснував, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин, суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією за даним кредитним договором задоволенню не підлягають.

Отже, розмір заборгованості за кредитним договором №3, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 24 056,26 грн., виходячи із розрахунку: 24 054,36 грн - заборгованість по тілу кредиту, 1,90 грн. - заборгованість по процентах.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Банк виконав передбачені Договором зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти.

Відповідач отримала кредитні кошти, використала їх на власний розсуд, вчиняла операції з часткового погашення заборгованості, внаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту та процентами.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, дійшов обґрунтованого висновку про узгодження сторонами умов кредитування, зокрема щодо нарахування процентів за користування кредитом, а тому ухвалив законне рішення про задоволення позовних вимог в межах тіла кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом.

Відповідач в апеляційній скарзі заперечує наявність у справі доказів на підтвердження розміру нарахованої позивачем заборгованості.

Відхиляючи такий аргумент, апеляційний суд виходить з наступного.

Звертаючись до суду з цим позовом, Банк подав до суду заяви відповідача на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та виписки по особовому рахунку, відкритому на ім`я відповідача.

Згідно із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження № 61-517св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Так, указаними положенням закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Пункту 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачає, що первинним є документ, який містить відомості про операцію. Зокрема, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Пунктом 62 цього ж Положення передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц.

Колегія суддів доходить висновку, що матеріалами справи підтверджено, що позивач відкрив відповідачу особовий рахунок, на який перерахував кредитні кошти, надавши їх у розпорядження позичальнику.

Також виписка по особовому рахунку підтверджує рух коштів, зокрема, операції з погашення кредитної заборгованості, а отже і розмір нарахованої позивачем заборгованості за кредитом та відсотками. Доказів на спростування здійсненого позивачем розрахунку заборгованості сторона відповідача не надала.

Колегія суддів вважає помилковим посилання відповідача на те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що підтверджують підписання ним Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємної частини спірного договору, оскільки умови щодо надання кредитних коштів узгоджені сторонами у справі у заявах на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що свідчить про укладання кредитних договорів, а відсутність доказів підписання відповідачем Умов та правил надання банківських послуг цей факт не спростовує.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до повторень заперечень проти позову, незгоди з рішенням суду першої інстанції, незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, тобто стосуються переоцінки доказів, яким була надана належна оцінка судом, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка. Колегія суддів вважає, що в силу положень частини третьої статті 89 ЦПК України судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

Колегія суддів також зауважує щодо посилань заявника на правові висновки, викладені у наведених у скарзі постановах Верховного Суду, що в указаних справах були встановлені інші фактичні обставини, порівняно з обставинами у цій справі.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мушка Наталії Михайлівни залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков