Справа № 350/1367/25
Номер провадження 2/350/750/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2025 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,
З приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_2 він звернувся із заявою до нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку йому було відмовлено у зв`язку з тим, що право власності на цю земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільну сумісну власність без визначення часток у власності. Вказане змушує його звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду.
26 вересня 2025 року у справі відкрито провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року витребувано додаткові докази. Станом на 7 листопада 2025 року до суду надійшли витребувані документи.
Позивач в підготовче судове засідання не прибув, однак його представник адвокат Лопух З.Я. спрямував до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив: позов задовольнити; розгляд справи завершувати без його участі та без участі позивача.
Представник відповідача Рожнятівської селищної ради в підготовче судове засідання не прибув, однак через систему «Електронний суд» до суду спрямувано заяву ОСОБА_4 , у якій просила розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача, при цьому не заперечувала проти задоволення позову.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого статтею 206 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Беручи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує його права, а також свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ), який є рідним братом позивача ОСОБА_1 , про що свідчать свідоцтва про народження останніх.
Позивач ОСОБА_1 у відповідності до приписів статті 1262 Цивільного кодексу України є спадкоємцем другої черги за законом. 14 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Гаврилюка О.І. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14 грудня 2023 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлого ОСОБА_2 , а саме на 25/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 отримав відмову (лист приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Гаврилюка О.І. від 3 вересня 2025 року за вих. № 142/02-14), оскільки право власності на земельну ділянку площею 0,2149 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 зареєстровано на ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (позивача по справі) та ОСОБА_2 (спадкодавця) у спільну сумісну власність без визначення часток у власності. Частки кожного із співвласників спірної земельної ділянки не визначені.
Виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності кожному із співвласників ( ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ) належить по 1/3 частині земельної ділянки.
На виконання ухвали суду від 22 жовтня 2025 року про витребування доказів до суду станом на 7 листопада 2025 року від приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Гаврилюка О.І. надійшла спадкова справа № 62/2023 заведена до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Згідно зазначеної вище спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_1 .
Відповідно до частин першої, другої, третьої, п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Прийнявши спадщину після смерті брата ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку у зв`язку із перебуванням цієї земельної ділянки у спільній сумісній власності без виділення часток.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1262 Цивільного кодексу України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Згідно зі статтею 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до частини першої статті 355 Цивільного кодексу України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Зі змісту статті 357 Цивільного кодексу вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до частини першої статті 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Позивач в установленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак в нотаріальному порядку вирішити дане питання не має можливості.
Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та відповідно статті 16 Цивільного кодексу України ним обрано правильний спосіб захисту свого порушеного права.
З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судові витрати по справі суд покладає на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-14, 82, 141-142, 189, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 328, 355, 357, 368, 1216, 1217, 1225, 1262 Цивільного кодексу України,
у х в а л и в:
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного оскарження.
Дата складання повного судового рішення 20 листопада 2025 року.
Суддя Сокирко Л.М.