Справа № 587/5106/25
У Х В А Л А
06 листопада 2025 року 06 листопада 2025 року суддя Сумського районного суду Сумської області Черних О.М., розглянувши заяву представника позивача Корольової І.Ю. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, -
03.11.2025 року до Сумського районного суду Сумської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , через представника адвоката Корольової І.Ю., до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Одночасно з позовною заявою представником позивача - адвокатом Корольовою І.Ю. подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов у зазначеній справі, шляхом заборони відчуження транспортного засобу Skoda Octavia, 2008 року випуску, бензин, повний привід, сірого кольору, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , яким керує ОСОБА_2 , НОМЕР_2 , до набранням рішенням суду законної сили у вказаній цивільній справі про поділ спільного майна подружжя.
Свої вимоги мотивує тим, що вказаний транспортний засіб є спільною сумісною власністю позивачки та відповідача і предметом спору. Зазначає про наявність підстав вважати, що даний автомобіль, котрий є спільною сумісно власністю позивача та відповідача, без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, оскільки в розпорядженні відповідача знаходиться технічний паспорт на вказаний транспортний засіб. Невжиття заходів забезпечення позову, в такому разі, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тим самим будуть порушені права та інтереси позивача, а виконання судового рішення у подальшому стане неможливим.
За нормами ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.
Відповідно до п.4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.
Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
До матеріалів заяви про забезпечення позову, представником позивача, адвокатом Корольовою І.Ю. долучено відповідь ТСЦ №5946 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях від 11.10.2025 року на адвокатський запит про надання інформації щодо транспортного засобу. Згідно наданої інформації, відповідно до облікових даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів за громадянином ОСОБА_2 з 18.03.2020 року було зареєстровано автомобіль SKODA OCTAVIA, 2008 року випуску, який 26.08.2025 року перереєстровано на іншого власника. У наданні інформації щодо VIN та державного номерного знаку транспортного засобу, що належить громадянину ОСОБА_2 , відмовлено, у зв`язку із відсутністю згоди останнього на надання такої інформації.
Особу нового власника наразі не встановлено і він не є учасником даного судового провадження.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вирішення питання за заявою представника позивача про забезпечення позову, а саме накладення арешту на заявлений транспортний засіб, наразі стосується інтересів не тільки позивача чи відповідача, а й іншої особи, яка не є стороною спору, але на теперішній час є власником транспортного засобу.
Накладення арешту на автомобіль в даному випадку може порушити права третьої особи (нового власника), тому рішення про забезпечення позову потребує врахування інтересів усіх сторін, а не лише позивача та відповідача. Забезпечення позову є крайнім заходом, який може ускладнити виконання судового рішення, а тому суд повинен ретельно оцінити всі обставини та докази, перш ніж його застосовувати.
Проаналізувавши зазначені вище норми права, зміст позовних вимог, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 149, 150, 153, 258, 260 ЦПК України, суддя -
У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Корольовою І.Ю. про забезпечення позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Черних