Справа № 333/5320/25
Провадження №2/333/3566/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,

представника позивача адвоката Субботіної Л.В.,

представника відповідача адвоката Савченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

18.06.2025 року позивачка через свого представника через підсистему «Електронний суд» звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути щомісячно з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн., починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви і до досягнення 23-річного віку; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн., починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви і до повноліття. Стягнути витрати на правову допомогу.

Позов обґрунтований наступним чином, 28.01.2005 року Запорізьким міським РАЦС Запорізького обласного УЮ зареєстрований шлюб між Позивачем: ОСОБА_1 та Відповідачем: ОСОБА_2 , актовий запис № 54. Оригінал Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 . Цей шлюб є першим для позивача та відповідача. У подружжя ОСОБА_5 у шлюбі народились два сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є повнолітнім та навчається у Львівському державному університеті фізичної культури, передбачений термін закінчення навчання 30.06.2026 р., та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є неповнолітнім та після розірвання шлюбу залишиться з матір`ю. Позивач самостійно власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дітей. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є повнолітнім навчається у Львівському державному університеті фізичної культури, а передбачений термін закінчення навчання 30.06.2026 р., про що свідчить Довідка, позивачка має стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дитину. Навчання для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є безкоштовним, але позивачці не витрачає грошових коштів для утримання дитини та придбання для нього необхідних речей. Слід зазначити, що навчання потребує регулярних витрат; дитина фактично не має можливості працювати, т.я. навчається; відповідач не бере достатньої участі у забезпеченні цих потреб; дитина проживає окремо і знаходиться на утриманні матері. Для обґрунтування необхідності стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається, позивач надає перелік витрат, що підтверджують реальні потреби дитини. Такий перелік враховує базові та додаткові витрати, пов`язані з: освітою; проживанням; особистими потребами; розвитком.

Ухвалою суду від 14.07.2025 року відкрито провадження в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

16.09.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Савченко В.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просила суд відмовити в позові в повному обсязі, з наступних підстав.

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на час навчання.

Старший син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з вересня 2022 року вступив до вищого навчального закладу Львівський державний університет фізичної культури на безоплатне навчання, що позивачкою не заперечується та вказано у позові. Дитина проживає у гуртожитку, який також наданий йому на безоплатній основі. Комп`ютер та мобільний телефон куплені відповідачем, якими дитини користується і понині. Повнолітня дитина ОСОБА_7 працює не офіційно та навчається, проте відповідач все одно здійснює фінансову допомогу дитині, постійно з ним на зв`язку та будь-яку проблему сина вирішує. Відповідач з кінця 2022 року по теперішній час на постійній основі здійснює грошові перекази старшому синові, що підтверджується витягом з картки відповідача від 01.09.2025 року, загальна сума переказів склала 227 095,00 грн, де отримувач зазначений ОСОБА_8 , копія виписки з картки банку Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" додається.

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на меншу дитину ОСОБА_4 до його повноліття.

Позивачка не проживає разом із дітьми, ОСОБА_6 проживає з батьками позивачки в с. Довге, Стрийський район, Львівська область, ходить до загальноосвітньої школи на безоплатній основі - Початкова школа з дошкільним відділенням села Довге Моршинської міської ради, позивачка, а ОСОБА_3 навчається та проживає у гуртожитку на безоплатній основі, позивачка ж працює в м.Києві де проходить військову службу та має аналогічних дохід, що і у відповідача, яка так само, як і батько, ОСОБА_9 , зобов`язана утримувати їх спільних дітей, а не вимагати з відповідача аліменти на двох дітей, які з нею фактично не проживають.

Щодо фінансового положення відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 ), загальна сума за період з 01.10.2024 по 31.08.2025 склала 427 512,85 грн., що підтверджується довідкою від 22.08.2025 року №70, відповідач не проживає по місцю своєї реєстрації, все майно, яке набуто в шлюбі залишив позивачці, працює в м. Одесі, тому вимушений винаймати житло, за яке щомісяця сплачує 10 000 гривень, даний факт підтверджується договором найму житлового приміщення від 25.05.2025 року.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу.

Вважають, що склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування, тому вважають, що дана вимога повинна бути відмовлена в повному обсязі.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).

Тому просили суд, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

07.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Субботіної Л.В. надійшла відповідь на відзив, в якій представник просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а відзив відхилити, із наступних підстав.

З 23 лютого 2022 року, у зв`язку з запровадженням військового стану в державі, діти позивача з міста Запоріжжя переїхали у безпечне місце разом з батьками позивача проживати на територію Львівської області Стрийського району село Довге. Позивач проходить військову службу у лавах Національної гвардії України з 14 січня 2016 року та через виконання службових обов`язків в небезпечних областях країни та у зв`язку з постійними відрядженням та зміною місця проходження військової служби за для безпеки діти залишаються проживати з батьками позивача у більш безпечнішому місті країни. Позивач також може вказати, що з 2022 року після того як діти переїхали жити у Львівську область у зв`язку з військовим станом, вона неодноразова перераховувала кошти на рахунки дітей, що засвідчує довідка з Приватбанку в сумі 225091,94 також неодноразово були здійснені перекази з інших банківських рахунках позивача.

З 17.04.2025 по 23.09.2025 року відповідач участі у вихованні дітей не приймав (тільки телефонні розмови раз в тиждень із ОСОБА_3 та періодичні переписки з ОСОБА_4 ), за вказаний період часу перевів на рахунок ОСОБА_3 суму в розмірі 15 000 грн.

Позивач постійно приймала участь у вихованні, фінансовому забезпеченні та оздоровленні дітей. Позивачка, на відміну від відповідача, може надати на підтвердження: фото, відео проведення часу з дітьми, також переписки з ними кожного дня в месенджерах, та зробити запит в Київстар та Лайф для підтвердження постійного спілкування з дітьми. Слід зазначити, що позивач на даний час мешкає в місті Києві, проживає одна та змушена винаймати житло, за яке щомісяця сплачує 16000 гривень, даний факт підтверджується договором найму житлового приміщення, який долучається.

На думку відповідача та його представника, якщо діти не мешкають поряд з батьками, вони не потребують утримання (витрат на їжу, одяг та інше) та виховання.Обов`язок сплачувати аліменти не залежить від місця проживання дитини. Навіть якщо дитина тимчасово проживає з бабусею або навчається в іншому місті, обов`язок батька утримувати дитину залишається чинним.

У судове засідання 12.11.2025 року з`явились: представник позивача адвокат Субботіна Л.В. та представника відповідача адвокат Савченко В.Ю.

Представник позивача наполягала в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а саме стягнути щомісячно з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн., починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви і до досягнення 23-річного віку; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн., починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви і до повноліття.

Представник відповідача просила суд відмовити в позові в повному обсязі з підстав викладених у відзиві, вважала, що старший син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у вищому навчальному закладі Львівський державний університет фізичної культури на безоплатній основі, проживає у гуртожитку, батько перераховує грошові кошти на його особисту банківську карту, молодший син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьками позивачки, ходить до загальноосвітньої школи на безоплатній основі, тому позивачка повинна так само, як відповідач утримувати їх спільних дітей, а не вимагати з відповідача аліменти на двох дітей, які з нею фактично не проживають. Тому вважає, що позивачка взагалі не належний позивач, оскільки право вимоги на стягнення аліментів повинно бути у бабусі та дідуся.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд дійшов висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 28.01.2005 року Запорізьким міським РАЦС Запорізького обласного УЮ зареєстрований шлюб між Позивачем: ОСОБА_1 та Відповідачем: ОСОБА_2 , актовий запис № 54, серія НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюбу .

Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджуються свідоцтвами про народження.

Позивачка та відповідач проходять військову службу, що підтверджується довідками з місця роботи .

Старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є повнолітнім навчається у Львівському державному університеті фізичної культури, передбачений термін закінчення навчання 30.06.2026 р., про що свідчить Довідка з місця навчання.

Відповідач ОСОБА_2 працює та отримує стабільну заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи.

Представники позивача та відповідача вказують, що на сьогоднішній день сторони припинили стосунки, однак рішення суду станом на день розгляду справи не постановлено, шлюб наразі не розірвано, молодша дитина проживає разом із батьками позивачки в с. Довге, Стрийський район, Львівська область, що сторонами не заперечується.

Позивачка зазначає в позові та представник позивача це зазначив у судовому засіданні, що оскільки обидві дитини перебувають на її утриманні, а дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, такий рівень одна вона не може забезпечити, батько є здоровим та працездатним, працює офіційно, має стабільний дохід, тому просить суд стягнути з відповідача у твердій грошовій сумі щомісячно 10 000 гривень на кожну дитину.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Частина першою статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

При визначенні розміру аліментів в основу полягає необхідна сума для гармонічного розвитку дитини.

Частиною першою статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою статті 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Приписом частини першої статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини третьої статті 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Крім того, суд враховує, що батьки мають виховувати та забезпечувати дітей однаково, в рівній мірі.

Тому, враховуючи, надані пояснення представників позивача та відповідача, долучені до матеріалів справи довідки з місця роботи, довідки про доходи обох сторін, договори оренди житла, навчання та проживання старшої дитини на безоплатній основі, фактичне проживання молодшої дитини батьками позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, тобто по 1/6 на кожну дитину, але у сумі не меншій ніж прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову 18.06.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на весь період навчання в Львівському державному університеті фізичної культури, але не більше, ніж до досягнення ним 23 річного віку, починаючи з 18.06.2025 року.

Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, виходячи з матеріалів справи, з огляду на те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком, як батька, так і матері, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути на користь позивачки з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) по 1/6 частині на кожну дитину, що буде відповідати інтересам дітей та зможе забезпечити їх належний фізичний та духовний розвиток.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, суд вважає необхідним покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Доказів на підтвердження витрат на правову допомогу до матеріалів справи не долучено.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи з 18.06.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, на весь період навчання в Львівському державному університеті фізичної культури, але не більше, ніж до досягнення ним 23 річного віку, починаючи з 18.06.2025 року.

Рішення в частині стягнення місячного платежу аліментів підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В.Михайлова