Справа № 581/838/25
Провадження № 2/581/476/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2025 року селище Липова Долина

Суддя Липоводолинського районного суду Сумської області Сізов Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

29 жовтня 2025 року ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» через систему «Електронний суд» звернулося до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 грудня 2019 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір, за яким товариство на умовах строковості, зворотності та платності надало відповідачу кредит у розмірі 2000 грн, перерахувавши їх на банківську картку останнього № НОМЕР_1. Відповідач у порушення своїх зобов`язань своєчасно не погасив заборгованість за кредитом та відсотками відповідно до умов договору.

31 травня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу, за умовами якого кредитор відступив останньому за плату належні йому права грошової вимоги за вказаним кредитним договором від 18 грудня 2019 року, укладеним між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1

3 червня 2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором на суму 5071,6 грн

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 5071,6 грн, з яких: 2000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 3071,60 грн прострочена заборгованість за процентами, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи провести у спрощеному порядку без виклику та повідомлення сторін.

Позивач 30 жовтня 2025 року отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі.

Відповідачу за місцем реєстрації надсилалися ухвала суду про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками, однак вказана кореспонденція не була вручена з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. У силу положень пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України кореспонденція вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, що зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідно у встановлений судом строк письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, відповідач до суду не надав.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

18 грудня 2019 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання фінансового кредиту № /186658, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с.14-17). Вказаним договором передбачено такі умови:

п. 1.1 - товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором;

п. 1.2 - кредит надається строком на 30 днів, тобто до 16 січня 2020 року. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором;

п. 1.3 - за користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована;

п. 1.4 - для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, протягом 3 днів з моменту надання кредиту діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється заставкою 0,01% на добу. З четвертого дня користування кредитом процентна ставка для такого клієнта нараховується відповідно до пункту 1.3 договору;

п. 1.6 - датою укладення договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта;

п. 2.1 - сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору;

п. 2.3 - обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № /186658 від 18 грудня 2019 року містить графік платежів за вказаним договором, з якого вбачається, що кредит надається на строк - 30 днів, сума кредиту - 2000 грн, фіксована процентна ставка за день користування кредитом - 1,85%, сума нарахованих процентів за користування кредитом - 999,60 грн, загальна вартість кредиту - 2999,60 грн (а.с. 17).

Із довідки про ідентифікацію, виданою ТОВ «ГОУФІНГОУ», вбачається, що із ОСОБА_1 , 18 грудня 2019 року укладено договір № /186658, який підписано із застосуванням одноразового ідентифікатору R80920, який 18 грудня 2019 року надіслано на мобільний телефон № НОМЕР_2 (а.с. 18).

Відповідно до листа ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 19 серпня 2025 року по масці платіжної картки № НОМЕР_1 успішних переказів на суму 2000 грн не ідентифіковано (а.с. 33-34).

31 травня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21, за яким ТОВ «ГОУФІНГОУ» за плату відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» право грошової вимоги до боржників (а.с.19-22).

Згідно з платіжними інструкціями від 4 та 10 червня 2021 року здійснена належна плата за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу №1-31/05/21 31 травня 2021 року (а.с. 24).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вказаного договору відступлення прав вимог, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № /186658 від 18 грудня 2019 року у сумі - 5071,60 грн, з яких: 2000 грн тіло кредиту, 3071,60 грн відсотки (а.с. 23).

3 червня 2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги №1-03/06/2021, за яким ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату відступило ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» належні йому права вимоги за кредитним договором (а.с. 25-26).

Згідно з платіжними інструкціями від 4 та 10 червня 2021 року здійснена належна плата за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 1-03/06/21 від 3 червня 2021 року (а.с. 28).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вказаного договору відступлення прав вимог, ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № /186658 від 18 грудня 2019 року у сумі - 5071,60 грн, з яких: 2000 грн тіло кредиту, 3071,60 грн відсотки (а.с. 27).

27 травня 2025 року ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» на адресу ОСОБА_1 направлялася вимога про виконання зобов`язання за кредитним договором згідно з якою ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» просило у строк до 30 днів виконати зобов`язання за кредитним договором № /186658 від 18 грудня 2019 року у розмірі 5071,60 грн, з яких: 2000 грн тіло кредиту, 3071,60 грн відсотки (а.с. 30, 31).

Із виписки з особового рахунку за вказаним кредитним договором вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» станом на 26 травня 2025 року складає 5071,6 грн, з яких: 2000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 3071,6 грн відсотки (а.с.29).

Згідно зі статтею 526, частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема змагальність сторін та диспозитивність.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Разом із тим, кредитний договір має консенсуальний характер, оскільки на відміну від договору позики набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов (ч. 1 ст. 638 ЦК). Це, в свою чергу, надає сторонам кредитного договору право на відмову від надання або одержання кредиту за вже укладеним договором. Таким чином, укладення кредитного договору підтверджує наявність правовідносин, що наділяє сторін певними правами і обов`язками, однак сам факт укладення договору не є беззаперечним доказом наявності заборгованості.

Суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), у якій зазначено, що згідно із часиною 1 статті 1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Оцінюючи надані позивачем докази на підтвердження надання ОСОБА_1 кредиту в розмірі 2000 грн., судом встановлено, що надана ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на запит адвоката інформація не містить відомостей про перерахування на рахунки відповідача вказаної суми коштів.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що ні кредитний договір, ні наявні у справі інші документи не містять повного номера картки відповідача (номер частково прихований), на яку здійснено перерахування кредитних коштів, що викликає сумнів у можливості взагалі вчинити перерахування на такий картковий рахунок.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач є небанківською фінансовою установою та не надає фінансових платіжних послуг, тому не має повноважень щодо надання документів, що посвідчують переказ коштів, крім того, не був безпосереднім учасником кредитних правовідносин під час оформлення кредиту, оскільки отримав повноваження кредитора в порядку відступлення права вимоги, однак він не був позбавлений можливості звернутися до суду з клопотанням про витребування таких доказів, а саме відомостей від банківської установи-емітента щодо належності картки відповідачу та виписки з його особового рахунку, однак на свій розсуд цією можливістю не скористався.

Наданий суду документ під назвою «Виписка з особового рахунка за кредитним договором № /186658 (а.с. 29) фактично таким не являється, оскільки складений не банком, а самим ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та містить лише узагальнені суми по тілу кредиту та відсоткам, у ньому не зазначено відсоткової ставки, за якою відсотки були нараховані. При цьому сама по собі ідентифікація позивачем, як виписки з рахунку складеного ним письмового документу, не наділяє цей документ ознаками та правовою силою первинного документа.

Отже, у матеріалах справи відсутні докази надання відповідачу кредиту, тобто відсутні докази про зарахування кредитором на рахунок відповідача визначеної у кредитному договорі суми коштів і питання про витребування таких доказів перед судом не порушувалося.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, тому відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись статтями 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН»; вул. Саперне Поле, 12, м. Київ; .

Відповідач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Д. В. Сізов