ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/19029/25

Провадження № 22-ц/820/2550/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: представника заявника та державного виконавця

розглянув у відкритому судового засіданні цивільну справу № 686/19029/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 яка подана її представником адвокатом Фандою Надією Миколаївною, на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2025 року у складі судді Карплюка О.І. у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про накладення штрафу.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця від 22 травня 2025 року про накладення на неї штрафу в розмірі 3 400 грн.

В обґрунтування скарги вказувала, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.01.2025 року, яке набрало законної сили, зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено ОСОБА_2 способи участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 шляхом побачень без присутності матері у визначений час. Заявниця вказувала, що вона не чинила ніколи ніяких перешкод державному виконавцю та батьку дитини у спілкуванню з нею, однак державний виконавець порахував, що перебування дитини на дні народження не є поважною причиною та незрозуміло яких підстав наклав на неї штраф в розмірі 3400 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2025 року провадження в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про накладення штрафу закрито.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права. Так судом не прийнято до уваги, що ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у справі № 560/9865/25 було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за її позовом, на цю ж постанову державного виконавця від 22.05.2025 року про накладення штрафу, таким чином закриваючи провадження в даній справі на підставі п 1 ч 1 ст 255 ЦПК України, суд позбавив її гарантованого права на доступ до суду та ефективний засіб юридичного захисту.

Тому ОСОБА_1 та її представник - адвокат Фанда Н.М. просять скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо вона постановлена з порушення норм процесуального права чи неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.05.2025 року на ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 3400 грн. за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні ВП № 77844807.

В червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду, в якому просила визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП № 77844807 від 22.05.2025 про накладення на неї штрафу в розмірі 3400 грн.

Ухвалою судді Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у справі № 560/9865/25 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП № 77844807 від 22.05.2025 про накладення штрафу в розмірі 3400 грн відмовлено з тих підстав, що позовні вимоги щодо оскарження постанови про накладення штрафу, не виділеної в окреме виконавче провадження та винесеної в межах виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, прийнятого, в даному випадку, в порядку цивільного судочинства, повинні вирішуватися за загальними правилами, встановленими частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», а саме судом, який видав виконавчий документ, а тому дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства загальним місцевим судом.

У липні 2025 року ОСОБА_4 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою на дії державного виконавця та просила суд визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП №77844807 від 22.05.2025 про накладення штрафу в розмірі 3400 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.07.2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про накладення штрафу з тих підстав, що дана скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та відповідно не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з даною ухвалою ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2025 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому апеляційний суд виходив з того, що ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.06.2025 року у справі № 560/9865/25 відмовлено у відкритті провадження у справі за аналогічним позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця від 22.05.2025 року про накладення на неї штрафу, поданим у порядку адміністративного судочинства, з тих підстав, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому з огляду на наявності чинної ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.06.2025 року про відмову у відкритті провадження, відмова у відкритті провадження Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області ставить під загрозу сутність, гарантованих Конвенцією прав ОСОБА_1 на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 23 вересня 2025 року відкрито провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо постанови від 22.05.2025 про накладення штрафу в розмірі 3400 грн.

Однак ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 23 жовтня 2025 року закрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця про визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП №77844807 від 22.05.2025 про накладення на неї штрафу в розмірі 3400 грн, з тих підстав, що дана скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та відповідно не може розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.

По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Також пунктом 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Велика палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року в справі № 279/3458/17-ц вказала:

«За змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Частиною 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІпередбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів Великої Палати Верховного Суду дійшла висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.»

В зв`язку з цим колегія суддів погоджується з тим, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця при накладенні на неї штрафу за невиконання судового рішення підлягала розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте, суд першої інстанції повторно не дав оцінки ухвалі Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.06.2025 року у справі № 560/9865/25, якою відмовлено у відкритті провадження у справі за аналогічною заявою ОСОБА_1 про визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця від 22.05.2025 року про накладення на неї штрафу, поданим у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

У пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європецського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, пункт 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії», заява № 36760/06, пункт 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами.

Так, у рішенні від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України» (заяви № 7714/06 та № 23654/08) ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності в заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду України розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади. Крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (пункти 27, 28, 38, 40).

У рішенні від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися в судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (пункти 13, 18, 24).

З огляду на існування юрисдикційного конфлікту, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду та ефективний засіб юридичного захисту, колегія суддів вважає, що, оскільки адміністративний суд відмовив заявнику у відкритті провадження у справі за позовом, поданим до того самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, що і в цій справі, з огляду на дані норми права скаржник не зможе реалізувати його право на доступ до суду за правилами адміністративного судочинства.

Подібні висновки також висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 12 грудня 2018 року у справах № 490/9823/16-ц від 27 березня 2019 року у справі № 766/10137/17, від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц, від 15 червня 2021 року у справі № 904/6125/20, від 08 червня 2022 року в справі № 362/643/21.

Вищевказаним нормам процесуального закону та обставинам звернення скаржника до суду в порядку адміністративного судочинства суд першої інстанції належної оцінки не дав, проігнорував висновки Хмельницького апеляційного суду в постанові від 21 серпня 2025 року, якою було скасовано ухвалу цього ж суду від 04 липня 2025 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 , в якій суд першої інстанції послався на ті ж підстави відмови у відкритті провадження, що і у оскаржуваній ухвалі про закриття провадження в справі, зробив невірний висновок про закриття провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 , а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, з направленням для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 яка подана її представником адвокатом Фандою Надією Миколаївною, задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2025 року скасувати та направити цивільну справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про накладення штрафу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова