Провадження № 2/756/1326/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Діденка Є.В.,

за участю секретаря судового засідання - Павлишина О.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

третьої особи - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: Двадцять перша київська державна нотаріальна контора, Дванадцята київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

19.11.2024 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила: визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 .

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , якому на прав власності належала частина квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 01.10.2007 р. Після смерті ОСОБА_7 єдиним спадкоємцем був його батьком - ОСОБА_6 , який прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав разом із померлим. Після звернення ОСОБА_6 до нотаріальної контори була відкрита спадкова справа. Однак, свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 не отримав, та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно - частина квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 01.10.2007 р., та частина вказаної квартири, яка в порядку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 належала спадкодавцю. За життя ОСОБА_6 залишив заповіт від 08.11.2011 р., згідно з яким все своє майно заповів своїй племінниці ОСОБА_8 . Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла та не встигла прийняти спадщину після смерті ОСОБА_6 . Позивачка є матір`ю ОСОБА_8 і єдиним спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Отже, право на спадкування в порядку спадкової трансмісії перейшло до позивачки, яка подала до нотаріальної контори у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті свого брата - ОСОБА_6 . Однак, свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не зберіглось, у видачі дублікату було відмовлено. Постановою нотаріуса від 18.10.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Крім позивача, заяву про прийняття спадщини подав також онук ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , якому також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. З цих підстав, позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

Ухвалою суду від 26.11.2024 року відкрито загальне позовне провадження, задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі, витребувано копії матеріалів спадкових справ з нотаріальних контор, призначено підготовче засідання на 04.02.2025 року.

21.01.2025 р. до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_6

04.02.2025 р. підготовче засідання відкладено для повторного виклику учасників справи, витребування матеріалів спадкової справи, та ознайомлення учасників із матеріалами справи, на 11.03.2025 р.

07.03.2025 р. представник відповідача ознайомився із матеріалами справи.

Підготовче засідання 11.03.2025 року не відбулось через перебування судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні у складі колегії суддів, справа призначена на 29.04.2025 року.

25.03.2025 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов не визнав. Зазначив, що є онуком спадкодавця ОСОБА_6 , та сином ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . 05.09.2024 року відповідач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 . Вказує, що позивач є спадкоємцем другої черги за законом, і позивачем не було враховано зміну черговості прийняття спадщини в порядку спадкування за правом представлення, оскільки відповідач, як спадкоємець першої черги за законом за правом представлення має переважне право на отримання спадщини. Також, вважає себе неналежним відповідачем, оскільки у позові не зазначено, як відповідач повинен відповідати за пред`явленим позовом, та який обов`язок виконати. У видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачу відмовлено не було.

29.04.2025 року підготовче засідання відкладено для повторного виклику учасників справи та витребування матеріалів спадкової справи, на 24.06.2025 року.

08.05.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наполягає на задоволенні позову. Зокрема вважає ОСОБА_5 належним відповідачем, оскільки він подав заяву про прийняття спадщини та вважає себе спадкоємцем першої черги щодо майна померлого.

19.05.2025 року до суду із нотаріальної контори надійшли матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_7 .

24.06.2025 року суд ухвали залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 , яка також зверталась із заявою про прийняття спадщини, та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 08.08.2025 року.

08.08.2025 року суд ухвалив закрити підготовче провадження, призначити справу до судового розгляду на 18.09.2025 року.

В судовому засіданні позивачка і її представник підтримали позов з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача позов не визнав, зокрема послався на те, що позивачка не подавала заяву про спадкування саме в порядку спадкової трансмісії, але відповідно до постанови Верховного Суду від 01.09.2021 у справі № 720/2683/19, повинна була подати окремі заяви про прийнятті спадщини. Тому, вона прийняла спадщину лише як спадкоємець за законом другої черги на загальних підставах.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 підтримала позов.

Треті особи - нотаріальні контори до суду не прибули, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

В судовому засіданні 18.09.2025 року, враховуючи, нові заперечення представника відповідача, які не були предметом відзиву, і полягали у відсутності подання позивачкою окремою заяви про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії, за клопотанням представника позивача було оголошено перерву для долучення доказів до 30.10.2025 року.

27.10.2025 року представник позивача подав клопотання про витребування доказів та про долучення додаткових документів з матеріалів спадкової справи, та про виклик до суду державного нотаріуса.

В судовому засіданні 30.10.2025 року судом задоволено клопотання про долучення додаткових доказів, відмовлено у задоволенні клопотань про витребування доказів та про виклик нотаріуса, завершено розгляд справи.

Після проведення дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення рішення.

Третя особи у судове засідання не з`явились, заяв про відкладення не подавали.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги за підлягають задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина на частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності від 01.10.2007 р., зареєстрованому в КП КМР «КМБТІ» 03.01.2008 року за реєстровим номером 1092.

ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_7 , що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 12.07.1988 р.

Відповідно до копій матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 батько ОСОБА_7 - ОСОБА_6 , звернувся і заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у якій вказував, що спадщину прийняв, інших спадкоємців немає.

У спадковій справі міститься довідка КП «Житлосервіс «Приозерне» від 17.02.2012 р. № 23, згідно з якою ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 проживали і були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно з наданою до матеріалів спадкової справи копії свідоцтва про право власності від 01.10.2007 року, зареєстрованому в КП КМР «КМБТІ» 03.01.2008 р. за номером 1092, квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності в рівних долях.

Відомості про отримання ОСОБА_6 свідоцтва про право власності на спадщину, у спадковій справі відсутні.

Приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 21.03.2024.

Відповідно до заповіту, складеному 08.11.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В., на випадок своєї смерті ОСОБА_6 все своє майно заповів ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 .

Позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_8 , що підтверджено копіями свідоцтва про народження ОСОБА_10 НОМЕР_5 від 30.06.1972 р., свідоцтва про одруження ОСОБА_10 НОМЕР_6 від 07.09.2000 р. (змінено прізвище на « ОСОБА_11 »), та свідоцтва про шлюб НОМЕР_7 від 19.05.2007 р. (змінено прізвище на « ОСОБА_12 »).

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сестрою померлого ОСОБА_6 , що підтверджено копіями свідоцтва про її народження НОМЕР_8 від 07.06.1956 р. (прізвище при народженні - « ОСОБА_13 »), свідоцтва про одруження НОМЕР_9 від 14.03.1969 р. (прізвище після шлюбу - « ОСОБА_14 »), посвідки про народження № НОМЕР_10 про народження ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до копій матеріалів спадкової справи № 451/2024 після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_6 .

Також, із заявами про прийняття спадщину звернулись ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_5 є онуком спадкодавця, що підтверджено копією свідоцтва про народження НОМЕР_11 , копією свідоцтва про народження НОМЕР_12 .

Батько ОСОБА_5 - ОСОБА_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть НОМЕР_13 .

03.07.2024 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 . Крім того, місце проживання ОСОБА_8 і ОСОБА_1 було зареєстровано за однією адресою.

Довідкою КП КМР «КМБТІ» від 09.10.2024 р. на запит нотаріуса, підтверджено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 01.10.2007 року, зареєстрованому в КП КМР «КМБТІ» 03.01.2008 р. за номером 1092, на праві спільної часткової власності в рівних долях.

Постановою нотаріуса від 18.10.2024 р. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , через неподання правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

В силу ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У статті 1261 ЦК України вказано, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частинами 1-3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оцінка доказів і мотиви суду.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідженими у справі доказами підтверджено, що спадковим майном після смерті ОСОБА_6 є квартира АДРЕСА_1 , частина якої належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 01.10.2007 року, зареєстрованого в КП КМР «КМБТІ» 03.01.2008 р. за номером 1092, а інша частина належала спадкодавцю в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і після смерті якого ОСОБА_6 прийняв спадщину, але не оформив свідоцтво про право на спадщину.

Після смерті ОСОБА_6 його спадкоємця є його сестра ОСОБА_1 , онук ОСОБА_5 за правом представлення, племінниця ОСОБА_15 , які прийняли спадщину у встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу, що в силу статті 1223 ЦК України, право на спадкування за заповітом здійснюється у пріоритетному порядку, і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, спадкування здійснюється за законом в порядку черговості.

На випадок смерті ОСОБА_6 склав заповіт, в якому заповів все своє майно на користь племінниці ОСОБА_8 .

Однак, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не встигла прийняти спадщину.

Тому, відповідно до статті 1276 ЦК України, право на прийняття у спадщину майна, яке належало ОСОБА_8 за заповітом, в порядку спадкової трансмісії перейшло до її матері, спадкоємця за законом першої черги - ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що правила спадкової трансмісії не скасовують спадкування за заповітом, а навпаки, продовжують таке спадкування спадкоємцем особи, яка померла, але не встигла прийняти спадщину за заповітом.

Отже, відповідно до статей 1223, 1276 ЦК України, саме позивач ОСОБА_1 має пріоритетне право на спадкування, яке здійснюється за заповітом в порядку спадкової трансмісії.

З цих підстав суд відхиляє заперечення відповідача щодо наявності у нього права на спадкування, оскільки його право на спадкування здійснюється за законом, та може бути реалізовано лише за наявності обставин, вказаних у статті 1223 ЦК України.

Як встановлено, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, як після смерті ОСОБА_8 , так і після ОСОБА_6 .

При цьому, закон не вимагає від спадкоємця у заяві про прийняття спадщини зазначати, в якому саме порядку він приймає спадщину - за законом, заповітом, чи в порядку спадкової трансмісії. Є достатнім, аби спадкоємець прийняв спадщину в порядку статей 1268, 1269 ЦК України, і не відмовився від неї, та після цього він має право визначитись, в якому порядку він буде реалізовувати своє право на спадщину, за умови можливості спадкувати за різними правовими підставами.

З цих підстав суд відхиляє заперечення відповідача, які не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Також, суд враховує наведену відповідачем правову позицію Верховного Суду у постанові від 01.09.2021 у справі № 720/2683/19, де Верховний Суд зазначив, що оскільки право трансмісара на прийняття спадщини в порядку трансмісії та право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента є самостійними суб`єктивними цивільними правами, то спадкоємець має вчинити самостійні юридичні дії, які засвідчували б його волевиявлення, спрямоване на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця (в порядку спадкової трансмісії), так і після смерті трансмітента (спадкоємця за заповітом або за законом, який помер після відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця і не встиг її прийняти), зокрема подати дві окремі заяви про прийняття кожної із спадщин або в одній заяві зазначити про прийняття обох спадщин.

Водночас, встановлені судом обставини цієї справи свідчать, позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 , а також окремо прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , а отже реалізувала своє право на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії.

Отже, позивач вчинила всі юридичні дії, які були необхідними для реалізації свого права на спадкування в порядку спадкової трансмісії.

Також, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо його неналежності, оскільки саме відповідач ОСОБА_5 є спадкоємцем першої черги за законом за правом представлення, і саме ним не визнається право позивача на спадкування.

Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу в оформленні спадкового майна через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, однак під час розгляду справи підтверджено належність померлому спадкового майна, його вид і обсяг, а також право позивача на спадкування, то наявні підстави для визнання прав власності за позивачем на спадкове майно в судовому порядку.

На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи відстрочення позивачу сплату судового збору до моменту ухвалення судом рішення, беручи до уваги задоволення позову, судовий збір в розмірі 15 140 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 19, 81, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування (спадкова трансмісія) за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 15140 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_14 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_15 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Є.В. Діденко