УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/16078/25

Провадження № 2/712/5871/25

01 грудня 2025 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Марцішевсьа О.М. розглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2025 року до Соснівського районного суду м. Черкаси звернулась ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Черкаської міської ради (м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36) про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 . 22 жовтня 2025 року позивач звернулась до нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадкових прав, проте позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через пропуск встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою суду від 26.11.2025р. позовну заяву залишено без руху та наданий строк для усунення недоілків.

27 листопада 2025 року позивачем подана заява про усунення недоілків.

Розглянувши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що справа не підсудна Соснівському районному суду м. Черкаси, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, сімейних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як визначено ч. 1 ст. 23 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених ч.ч. 2,3 ст. 23 ЦПК України.

Відповідно до визначеного ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У відповідності до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Отже, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Як зазначено у постанові Верховного Суду у справі № 910/6644/18 від 09.09.2020 р. виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як прямо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. Аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду у справі № 638/1988/17 від 10.04.2019 р.

Як вбачається з позовної заяви позивачем подано позов про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, а саме 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи вказане, даний позов подано на розгляд Соснівського районного суду м. Черкаси з порушенням правил виключної підсудності, оскільки позов поданий опосередковано з приводу нерухомого майна на території Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Верховний Суд у справі № 910/6644/18 висловився щодо правил виключної підсудності відносно нерухомого майна - виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року).Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Виходячи з аналізу положень ЦПК України, Конвенції про захист прав і основоположних свобод, прецедентної практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку про необхідність направлення означеної справи для розгляду по суті за підсудністю до суду, якому ця справа територіально підсудна, в силу вимог ст.ст.30, 31 ЦПК України, оскільки Соснівський районний суд м. Черкаси не є судом, повноважним згідно закону на розгляд даної справи та розгляд справи призведе до порушення права позивача на справедливий судовий розгляд.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для передачі вказаної справи за підсудністю до належного суду, яким є Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Керуючись ст. ст.30, 31, 32, 260-261, 352-354 ЦПК України, суд, -, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 712/16078/25 за заявою ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини передати за підсудністю на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання) ч. 1, 2 ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя Олена МАРЦІШЕВСЬКА

Дата складення повного тексту ухвали 01 грудня 2025 року.