Провадження № 22-ц/801/2482/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Горбатюк В. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 рокуСправа № 127/18963/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Оніщука В. В., Сопруна В. В.

Секретар: Закернична А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення в порядку спадкування недоотриманої пенсії,

Рішення ухвалив суддя Горбатюк В. В.

Рішення ухвалено у відсутності учасників справи в м. Вінниця

Повний текст судового рішення складено 07 жовтня 2025 року,

встановив:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення в порядку спадкування недоотриманої пенсії, мотивуючи свої вимоги тим, що рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду у справах № 120/7234/23 від 04 серпня 2023 року та № 120/1798/24 від 03 червня 2024 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області: здійснити ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням уже виплачених сум пенсії, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення 13 квітня 2023 року № ХЛ43959, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 із урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії; здійснити з 01 липня 2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Судові рішення відповідачем виконані: пенсію перераховано та нараховано заборгованість за попередні роки, яка склала суму 379 614,56 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина. Вона, будучи його дочкою, є єдиним спадкоємцем за заповітом до майна померлого.

Після смерті батька вона звернулася 08 липня 2024 року до відповідача із заявою щодо отримання коштів на поховання батька. Після надання нею необхідних документів, кошти їй були виплачені.

Сума заборгованості за рішеннями суду по недоотриманій при житті пенсії є власністю померлого її батька ОСОБА_2 і входить до складу спадщини.

Перед смертю батька вона проживала разом із ним і доглядала його із січня 2023 року по липень 2024 року, тому звернулася до відповідача із заявою щодо отримання недоплаченої заборгованості по пенсії батька за рішенням суду і просила вказати суму заборгованості.

Їй надали відповідь № 5755-4749/Л-02/8-0200/25 від 29 квітня 2025 року про те, що нею не надані документи, які підтверджують родинні зв`язки з померлим і що звернення мало бути подане протягом 6-ти місяців після смерті батька, суму заборгованості відповідач не вказав.

До відповідача з питання включення у спадщину даної заборгованості зверталася нотаріус, але їй теж надіслали інформацію про відмову.

За сімейними обставинами та через війну вона вимушена виїхати за кордон і її інтереси представляє адвокат Дяковський Л. В.

Її представник повторно звернувся із запитом до відповідача, на який отримав відповідь із повідомленням про те, що для отримання недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю її батька, вона повинна була надати свідоцтво про його смерть, документи, що підтверджують належність членів сім`ї осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, документи, що засвідчують родинні стосунки з померлим та відомості проживання з пенсіонером на день його смерті, а оскільки вона звернулася після спливу 6-ти місяців після смерті батька, то для виплати їй недоодержаної пенсії відсутні підстави.

Про це все відповідач не повідомив їй 08 липня 2024 року через два дні після смерті її батька, коли вона оформляла в офісі ГУ ПФУ у Вінницькій області виплату трикратної пенсії батька на його поховання.

Такі дії відповідача вважає незаконними, тому звертається до суду із даним позовом про стягнення із відповідача належної їй суми недоотриманої заборгованості по пенсії її покійного батька в розмірі 379 614,00 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення в порядку спадкування недоотриманої пенсії, задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 недоотримані пенсійні кошти, які входять до складу спадщини та належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі на загальну суму 379 614,56 грн., з яких: 305 614,56 грн., відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року за позовом ОСОБА_2 у справі № 120/7234/23; 74 000,00 грн., відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року за позовом ОСОБА_2 у справі № 120/1798/24, а також судовий збір у розмірі 3796,20 грн. і 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі відповідач Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що на його думку рішення суду підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене із порушенням матеріальних та процесуальних норм права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, яким не надано належної оцінки характеру обставин, що мають вирішальне значення для розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач вказав, що дана справа мали би розглядатися по нормам КАС України окружним адміністративним судом. Так, дійсно ОСОБА_2 отримував в Головному управлінні пенсію за Законом № 2262. Заборгованість управління згідно зазначених рішень становить 379 614,56 грн. Позивачу надано роз`яснення щодо процедури виконання рішення суду після смерті позивача у справі. Головним управлінням вжито всіх можливих заходів у відповідності до законодавства щодо виконання судового рішення на користь позивача.

Вказана заборгованість буде виплачена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших додаткових рішень. За таких обставин обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження.

Спір у справі про стягнення заборгованості з виплати пенсії є тотожним спору у справах № 120/7234/23 від 04 серпня 2023 року та № 120/1798/24 від 03 червня 2024 року, які уже розглянуті Вінницьким окружним адміністративним судом, рішення набули законної сили та перебувають на стадії виконання.

Неотримання донарахованих коштів позивачу відбулося не з вини відповідача, а через брак коштів на виконання рішень суду, що проводиться в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат

Відповідач вважає, що рішення суду відображає виключно позицію позивача, що свідчить про його однобічність та упередженість, тому є таким, що підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказала на те, що судом першої інстанції повно з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи. Рішення суду винесене без порушень норм матеріального і процесуального права. Висновки в рішенні суду відповідають обставинам справи, а тому воно правильне, справедливе і бездоганне, яке позивач просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дяковський Л. В. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник відповідача Діхтяр Я. І., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, якою просив провести розгляд справи за його відсутності і прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_1 , виданого 23 червня 1971 року, її батьками є: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 (а. с. 13).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 19 липня 2019 року № 0 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєструвала шлюб 25 листопада 1989 року із ОСОБА_5 (а. с. 14).

Після укладення шлюбу з ОСОБА_6 позивач ( ОСОБА_7 ) змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 31 жовтня 2000 року (а. с. 35).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 16 квітня 2019 року, мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 8 (а. с. 9).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 08 липня 2024 року, батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 1807 (а. с. 10).

ОСОБА_2 все своє майно, на яке має право та буде мати право, заповів дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується заповітом від 12 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О. В. (а. с. 15).

Відповідно до довідки № 126/02-14 від 14 квітня 2025 року, виданої ОСОБА_1 приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Саміляк О. П., на підставі поданої 23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 заяви, заведена спадкова справа № 124/2024 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 . Позивач є спадкоємцем за заповітом і має право на спадщину, яка залишилась після смерті її батька ОСОБА_2 , що узгоджується із Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстр № 78857165 від 23 жовтня 2024 року (а. с. 11, 23).

Калинівською державною нотаріальною конторою Вінницької області видана довідка № 245/02-14 від 14 квітня 2025 року, яка свідчить про те, що на підставі поданої 21 серпня 2019 року ОСОБА_1 заяви, заведена спадкова справа № 403/2019 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Позивач є спадкоємцем за законом і має право на частку спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , що узгоджується із Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстр № 80831777 від 14 квітня 2025 року (а. с. 12, 24).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року у справі № 120/7234/23, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки 13 квітня 2023 року № ХЛ43959, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням уже виплачених сум пенсії, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення 13 квітня 2023 року № ХЛ43959, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , із урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії (а. с. 36-44). Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, вказане рішення набрало законної сили 05 вересня 2023 року та не оскаржувалось.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі № 120/1798/24 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01 липня 2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум (а. с. 45-50). Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, вказане рішення набрало законної сили 04 липня 2024 року та не оскаржувалось.

Відповідно до акту опиту сусідів № 175 від 18 квітня 2025 року ОСОБА_2 , 1939 року народження, проживав разом із донькою ОСОБА_1 , 1971 року народження, з січня 2023 року до липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , так як він був дуже хворим і донька за ним доглядала (а. с. 16).

Позивач 10 квітня 2025 року звернулась до відповідача із проханням повідомити суму заборгованості недоотриманої її батьком пенсії, як єдиній його спадкоємиці (а. с. 17).

Відповідач надав відповідь за вихідним № 5755-4749/Л-02/8-0200/25 від 29 квітня 2025 року, що запитувану інформацію може надати лише за умови підтвердження заявником родинних зв`язків із померлим пенсіонером (а. с. 18).

Відповідно до листа Пенсійного фонду України у Вінницькій області, що наданий у відповідь на запит №17/02-14 від 22 січня 2025 року приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області, за пенсійною справою ОСОБА_2 , який отримував пенсію за вислугу років та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , недоотримана пенсія відсутня. За виплатою недоотриманої пенсії члени сім`ї не зверталися. Вказано, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, залишилися недоотримані у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (а. с. 19).

На запит адвоката Дяковського Л. В. відповідач надав відповідь листом № 0200-0405-8/61710 від 03 червня 2025 року, про те, що заборгованість, яка була нарахована за рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/7234/23 від 04 серпня 2023 року в розмірі 305 614,56 грн. та у справі № 120/1798/24 від 03 червня 2024 в розмірі 74 000,00 грн., обліковується Головним управлінням в Реєстрі судових рішень, виконання якого здійснюється за рахунок Державного бюджету України з урахуванням черговості, що визначається датою набрання законної сили рішенням суду. Оскільки ОСОБА_1 звернулась після спливу 6 місяців з дня смерті її батька без відповідного переліку документів, для виплати недоодержаної пенсії на її користь відсутні підстави (а. с. 22).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року у справі № 120/7234/23 та від 03 червня 2024 року у справі № 120/1798/24, які ухвалені за життя спадкодавця та набрали законної сили, зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії, однак суми пенсії, що належали батьку позивача залишилися ним недоодержаними у зв`язку з його смертю. Позивач успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав. Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що стягнення коштів з ГУ ПФУ у Вінницькій області є достатнім для ефективного захисту порушених прав позивача щодо отримання спадкового майна, тобто пенсії свого батька.

Такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Статтею 41 Конституції України і статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майно, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1). Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини 2).

За правилами статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України).

За змістом статтей, 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України визначено, що складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства у об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Порядок виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера врегульований статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частин 1-3 цієї статті суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Отже, цими законами визначений спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежуючи право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Положеннями цих законів визначено подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Так, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо вони у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості, вона переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Таке узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 та від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.

У постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначено про те, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом частини третьої статті 12 і частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

За правилами статті 77 ЦПК України належними є докази, які місять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами 1-2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінені на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року у справі № 120/7234/23 та від 03 червня 2024 року у справі № 120/1798/24, які ухвалено за життя спадкодавця ОСОБА_2 , та набрали законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 в загальному розмірі 379 614,56 грн., що належали батькові позивача, залишилися ним недоодержаними у зв`язку з його смертю, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції в тому, що ОСОБА_1 успадкувала належну спадкодавцю її батькові ОСОБА_2 , суму пенсії, відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця за законом, на отримання належного їй спадкового майна пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою ним за життя.

Доводи апеляційної скарги в тому, що справа мала б розглядатися за нормами КАС України окружним адміністративним судом, згідно вимог частини 1 статті 5 і частини 1 статті 19 КАС України, спростовуються таким.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 19 КАС України у пункті 1 частини 1 визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У даній справі спір між сторонами виник з приводу захисту іншим позивачем спадкоємцем ОСОБА_2 ОСОБА_1 свого права на спадкування за заповітом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії, яка належала спадкодавцю за життя, тому цей спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, що узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Верховного Суду від 22 лютого 2024 року в справі № 461/5878/22 (провадження № 61-10302св23).

Доводи апеляційної скарги про тотожність спору у даній справі про стягнення заборгованості з виплати пенсії у сумі 379 614,56 грн., із спором у справах № 120/7345/22 та № 120/1798/24, який розглянутий Вінницьким окружним адміністративним судом, з постановленням 04 серпня 2023 року та 03 червня 2024 року, відповідно, судових рішень, які набрали законної сили та перебувають на стадії виконання, є неспроможними, оскільки тотожними є спори між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Спори у цих справах різняться і сторонами, і предметом спору і підставами.

Інші доводи апеляційної скарги є також безпідставними та спростовуються викладеним у цій постанові суду. Також слід зазначити, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, не позбавляє його спадкоємця можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії, оскільки у розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, у зв`язку з тим, що його спадкоємець не звернулася за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, тому ця сума переходить у спадщину, і яку спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

З урахуванням встановлених обставин справи, правовідносин, які випливають із встановлених обставин та правових норм, застосованих до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість і законність рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції не може бути скасоване.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:М. В. Матківська
Судді:В. В. Оніщук
В. В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2025 року