Справа № 2/714/446/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2025 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :

головуючого-судді Єфтемій С.М.
за участю: секретаря судових засіданьПостевка Г.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком неповнолітньої : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки відповідач проживає окремо від дитини, участі у її вихованні та утриманні не приймає, позивачка з посиланням на працездатність відповідача, відсутності в нього інших утриманців, просила стягнути з нього щомісячно аліменти на утримання доньки у розмірі 9000 грн. по досягненню нею повноліття, а також витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін.

Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 09 жовтня 2025 року вказану цивільну справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Від її представника адвоката Апетракіоає Г.В. до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, які просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 за обставин належного повідомлення про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Його представником адвокатом Онофрей Ш.К., суду надіслав відзив за змістом якого, відповідач не заперечує проти сплати аліментів на доньку, розміром до 2000 грн. При цьому просять врахувати, обставини систематичного спілкування відповідача з донькою та надання фінансової допомоги у добровільному порядку. Просив, також врахувати той факт, що наразі проживає у цивільному шлюбі з особою яка являється матір`ю неповнолітньої дитини, та обидва перебувають на його утриманні.

В частині стягнення витрат на правову допомогу, просив відмовити з підстав не підтвердження зазначених витрат позивачкою.

Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто сторони 09 липня 2018 року уклали шлюб, який відповідно до заочного рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 07 серпня 2025 року був розірваний.

Судом встановлено, що у сторін, за час шлюбу, народилася донька : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.05).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї виданої Годинівським старостинським округом № 3 Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 08.07.2025 року, позивачка ОСОБА_1 проживає разом із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у господарстві її батьків у АДРЕСА_1 .

Відповідач проживає окремо від дитини та позивачки, а саме, у АДРЕСА_2 . разом із ним проживає цивільна дружина ОСОБА_4 та її син ОСОБА_5 .

Вказані обставина сторонами не оспорюються.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно положень ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Вищенаведені норми законодавства перш за все зводиться до того, що утримання дитини по досягнення нею повноліття є обов`язком батьків.

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дітей, то в межах заявлених позивачкою вимог за рішенням суду з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дитини.

Нормою ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого а нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та дітей.

Як вбачається з довідки СК «Альфа Спорт» від 04.03.2025 року, ОСОБА_3 являється вихованкою даного спортивного клубу, яка тренується 3 рази на тиждень.

Відповідно до педагогічної характеристики Опорного закладу Годинівський ліцей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є вихованкою старшої групи «Ромашка» та добре розвинута. Мати ОСОБА_1 турбується про дитину, привозить та забирає з дитячої установи, бере активну участь в житті садочка та фінансово забезпечує дитині усі потреби. Плату за харчування дитини здійснює матір.

Відповідач ОСОБА_2 за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 03.06.2019 року зареєстрований фізичною особою підприємцем, основний вид діяльності : технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

За положеннями ч.3 ст. 12, ч..1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наведених вище обставин, оцінивши надані сторонами докази та виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням встановленого законодавством обов`язку по утриманню дітей як матір`ю так і батьком, враховуючи вік дитини та пов`язане з цим розмір коштів потрібних на її утримання та розвитку, з огляду на працездатність відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі 4500 грн., по досягненню дитиною повноліття.

Аліменти на дитину у розмірі 2000 гривень, на що послався представник відповідача у відзиві на позов, на думку суду є недостатнім для утримання дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення за для її гармонійного розвитку. Окрім того, будь-яке обґрунтування на підтвердження того, що сума аліментів у 2000 грн. покриє половину необхідних витрат на утримання дитини, у відзиві не наведено.

Надання відповідачем коштів на утримання доньки, без їх підтвердження доказами, суд також до уваги не приймає.

Цивільна дружина відповідача ОСОБА_4 та її син ОСОБА_5 , не є іншими утриманцями в розумінні Закону ( п. 3 ч.1 ст. 182 СК).

Отже, оскільки відповідач не довів наявність джерела доходів та їх розмір, а також розмір витрат на підтримання своєї життєдіяльності, за відсутності у нього інших осіб на утриманні, то сума аліментів у розмірі 4500 грн. жодним чином не може вважатися надмірним фінансовим тягарем для відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній Постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Згідно з договору про надання правової допомоги від 08 липня 2025 року, акту приймання-передачі наданих юридичних послуг від 28.09.2025 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру наданих адвокатом Апетракіоає Г.В. позивачці ОСОБА_1 складає 5 000 грн.

Зважаючи на докази в підтвердження наданих адвокатських послуг, та враховуючи що справа є незначної складності, по яких наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, то суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу до 2500 грн., що буде пропорційно дорівнювати розміру задоволених позовних вимог. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі ст.ст. 180-182, 184 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 178, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації і проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.

Стягнення проводити щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2025 року по досягненню дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації і проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. вартості надання правничої допомоги за договором про надання правової допомоги від 07 липня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-и днів з дня його проголошення, а у разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено «01» грудня 2025 року.

Суддя :