У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Будзан Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання - Топоровського М.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 вересня 2025 року, головуючим суддею у справі було визначено Будзан Л.Д.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 02 вересня 2025 прийнято до розгляду вказану цивільну справу та призначено судове засідання.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином. Представник позивача надіслала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За загальним правилом, визначеним ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до відповіді №2049741 від 26.11.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Таким чином, на думку суду, у даному випадку мають застосовуватися загальні положення визначення підсудності, закріплені ст. 27 ЦПК України, а саме за місцезнаходженням відповідача, а тому, позовну заяву подано з порушенням правил підсудності.

Згідно з ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації (від органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи) буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Зазначене узгоджується із ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

За вимогами ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Аналізуючи викладене вище, та беручи до уваги, що на стадії судового розгляду цивільної справи з`ясувалося, що позовна заява прийнята до провадження без додержання правил підсудності, та дана справа не відноситься до підсудності Подільського районного суду м. Києва, оскільки місцезнаходження відповідача не належить за територіальністю до Подільського району м. Києва, а тому справу необхідно скерувати до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області за підсудністю, після закінчення строків передбачених ч. 3 ст. 31 ЦПК України.

Керуючись ст. 31, 187, 258, 352-354 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали позовної заяви Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Передача справи на розгляд іншого суду здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Л.Д. Будзан