ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 685/36/25

Провадження № 22-ц/820/2551/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч 2 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 685/35/25 за апеляційною скаргою керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Теофіпольської селищної ради на ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року у складі судді Бурлак Г.І., у цивільній справі за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Теофіпольської селищної ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року керівник Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Теофіпольської селищної ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки площею 0,9658 га, кадастровий номер :04:007:0012, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с. Святець, Теофіпольської територіальної громади.

В обґрунтування позову вказав, що рішення Теофіпольської селищної ради від 28 вересня 2021 року №27-13/2021 «Про передачу у власність земельних ділянок» надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,9658 га (кадастровий номер :04:007:0012 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту с. Святець, Теофіпольської територіальної громади. 11.11.2021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку. Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ017 від 01.12.1995, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності на землю Хмельницької районної ради, агрофірма «Святець» отримала у колективну власність 4639,80 га земель, згідно з планом, на території Святецької сільської ради Теофіпольського району. При цьому, згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 21.10.2022 № 3088/281-22 спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0012 перебуває в межах земель колективної власності колишньої агрофірми «Святець» та накладається на земельні ділянки колективної власності на території Святецької сільської ради, які залишені у спільній сумісній власності власників земельних паїв. Отже, ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку неправомірно, а тому вона підлягає витребуванню на користь держави.

Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року зупинено провадження у справі № 685/36/25 за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Теофіпольської селищної ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки до закінчення перегляду Верховним Судом судового рішення у цивільній справі № 922/2555/21 та судового рішення у цивільній справі № 944/7443/23.

Керівник Волочиської окружної прокуратури не погодився з такою ухвалою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, посилається на порушення норм процесуального права. На думку апелянта, зупиняючи провадження у даній справі до завершення розгляду справ № 922/2555/21 та № 944/7443/23, суд припустився помилки, оскільки вказані справи не є тотожними з даною справою, а правовідносини не є подібними в розумінні п 10 ч 1 ст 295 ЦПК України. Суд не звернув уваги, на первинне набуття права власності земельної ділянки в даній справі, оскільки ОСОБА_1 набула у власність земельну ділянку із земель колишньої колективної власності агрофірми «Святець», яка відповідно до положень ст. 13, 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) та ст.ст. 7-8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» не могла надаватися у приватну власність. Водночас у справі № 922/2555/21 предметом спору є оскарження рішення органу місцевого самоврядування про відчуження комунального майна та договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, витребування об`єктів нерухомості. У справі № 922/2555/21 цивільно-правові відносини виникли щодо оренди, купівлі-продажу нерухомого майна та оскарження рішення органу місцевого самоврядування щодо відчуження комунального майна. Таким чином, суб`єктний склад, об`єкт і правове регулювання спірних правовідносин у цих справах є різними і відмінними від даної справи. Також суд не врахував, що в даній справі ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем права власності на земельну ділянку. Що стосується справи № 944/7443/23, то судом взагалі ніяким чином не обґрунтовано необхідність зупинення провадження з огляду на обставини цієї справи, оскільки на момент передачі земельних ділянок у вказаній справі вони не були сформовані як об`єкт цивільно-правових відносин.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі керівник Волочиської окружної прокуратури просить скасувати ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року про зупинення провадження у справі, а справу направити для продовження розгляду по суті.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Так судом встановлено, що у січні 2025 року керівник Волочиської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом, в якому просив витребувати на користь Теофіпольської селищної ради в ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,9658 га (кадастровий номер :04:007:0012), вартістю 81 049,95 грн, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту с. Святець, Теофіпольської територіальної громади.

Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року зупинено провадження у справі до закінчення перегляду Верховним Судом судового рішення у цивільній справі № 922/2555/21 та судового рішення у цивільній справі № 944/7443/23.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 03.07.2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 944/7443/23 у справі за позовом Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради до відповідача про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння. Касаційна скарга подана з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права на думку відповідача саме Рясне-Руська сільська рада Яворівського району Львівської області, правонаступником якої є Львівська міська рада, вчинила дії (прийняла рішення), які порушують права та інтереси територіальної громади у спірних правовідносинах, то Львівська міська рада не є органом, який може здійснювати захист інтересів держави та/чи територіальної громади у тих самих відносинах, тобто не може набувати процесуального статусу позивача, тому прокурор не може подавати позов в її інтересах.

Крім того, ухвалою Касаційного господарського Суду Верховного Суду від 10.09.2025 року передано на розгляд Великої Палати справу № 922/2555/21. В ухвалі визначено, що обставина добросовісності/недобросовісності набуття права власності на спірне майно залишатиметься невизначеною до закінчення розгляду справи та ухвалення судом рішення по суті справи та сформульовано виключну правову проблему: 1) чи підлягає застосуванню частина шоста статті 164 ГПК України у чинній редакції до позовів, поданих з дотриманням вимог статті 164 ГПК України у редакції, чинній станом на дату звернення з відповідним позовом до суду, з урахуванням того, що вказана стаття є нормою процесуального права? 2) чи підлягає застосуванню частина шоста статті 164 ГПК України у чинній редакції у разі прийняття судом справи до свого провадження після її направлення Верховним Судом на новий розгляд у частині позовної вимоги про витребування нерухомого майна? 3) у разі, коли з позовом про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади звертається Прокурор як самостійний позивач: яким чином має діяти Прокурор, виконуючи вимоги частини шостої статті 164 ГПК України про необхідність долучення до позову оцінки (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) вартості спірного майна, з урахуванням того, що відповідно до частини другої статті 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить або в яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб, однак Прокурор не є власником спірного об`єкта? - Законом № 4292-ІХ передбачено компенсацію добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна безпосередньо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, оцінка якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви. Тому чи має саме Прокурор як самостійний позивач, а не вищевказані органи, здійснювати компенсацію вартості нерухомого майна та, відповідно, вносити на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна на виконання вимог частини шостої статті 164 ГПК України? 4) чи підлягає застосуванню частина шоста статті 164 ГПК Україниу чинній редакції у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна на підставі статті 387 ЦК України (у недобросовісного набувача)? 5) чи підлягає застосуванню частина шоста статті 164 ГПК України у чинній редакції у разі подання позову про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача не органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором, а державним підприємством, установою, організацією тощо, які є володільцем спірного майна на праві оперативного управління або господарського відання?

Зупиняючи провадження у справі на підставі п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що правовідносини у справі за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Теофіпольської селищної ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки є подібними до правовідносин у справах № 922/2555/21 та № 944/7443/23, які перебувають на розгляді у Верховному Суді, так як для вирішення справи по суті необхідна наявність єдиної правозастосовчої практики у сфері застосування ст.177 та п.2 ст 257 ЦПК України.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Підстави для зупинення провадження у справи визначені статтями 251, 252 ЦПК України.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, суд має право суду зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, в якості правової підстави для зупинення провадження у даній справі суд першої інстанції зазначив п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України.

Тлумачення зазначеної процесуальної норми свідчить про те, що суд може зупинити провадження у справі лише у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку: а) палатою; б) об`єднаною палатою; в) Великою Палатою Верховного Суду.

Статтею 404 ЦПК України, визначено порядок передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду

Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 403 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 403 цього Кодексу.

Якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

При цьому, така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли на розгляді перебуває справа, за наслідками перегляду якої Верховний Суд може прийняти постанову, у якій міститься правовий висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Відповідно до даних з Єдиного реєстру судових рішень, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 10 вересня 2025 року передав справу № 922/2555/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Однак при цьому, суд першої інстанції зупиняючи провадження у справі, не врахував, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду 02 жовтня 2025 року справа № 922/2555/21 на підставі ухвали від 10 вересня 2025 року лише передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, проте дана справа станом на 02 жовтня 2025 року не була прийнята на розгляд та не переглядалась Великою Палатою Верховного Суду.

За таких обставин відсутні підстави, передбачені пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України, для зупинення провадження у цій справі до закінчення розгляду у касаційному порядку справи № 922/2555/21, оскільки на час постановлення оскаржуваної ухвали дана справа № 922/2555/21 не перебувала на розгляді та відповідно не переглядалась Великою Палатою Верховного Суду.

Також є помилковим посилання суду першої інстанції як на підставу зупинення провадження в справі на відкриття касаційного провадження та перегляду справи № 944/7443/23 ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 03.07.2025 року.

Як зазначено вище за змістом п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може зупинити провадження у справі лише у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку: а) палатою; б) об`єднаною палатою; в) Великою Палатою Верховного Суду.

Однак справа № 944/7443/23 переглядається колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, а не відповідно палатою чи Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду Верховного Суду.

За таких обставин підстави, передбачені пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України, підстави для зупинення провадження у цій справі до закінчення розгляду у касаційному порядку справ № 922/2555/21 та № 944/7443/23 відсутні, що призвело до постановлення помилкової ухвали Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року, оскільки обидві справи на які послався суд, не перебували на розгляді, у касаційному порядку палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду чи Великої Палати Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального законодавства, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому така ухвала, відповідно до ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу керівника Волочиської окружної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року скасувати, справу за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Теофіпольської селищної ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова