справа № 566/1202/25
провадження 2/566/577/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2025 року селище Млинів Рівненської області
Млинівський районний Рівненської області
в складі : головуючого судді Лободзінського А.С.
при секретарі : Подолець Ю.В.
розглянувши у заочному порядку у відкритому судовому засіданні в селищі Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
07 серпня 2025 року представник ТзОВ «КОШЕЛЬОК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Вказує, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання з надання кредиту, однак, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позичальник здійснив часткову оплату у розмірі 752,00 гривень.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. (а.с.5 зворот)
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному вебпорталі «Судова влада України». (а.с.27) Відповідач, будучи належним чином повідомленим про строк подання відзиву, у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк для подання відзиву на позовну заяву, відзив до суду не подав, тому суд у відповідності до ч.5 ст.289 ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, його неявка визнана судом такою, що має місце без поважних причин, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Вказаний вище договір був укладений в електронній формі та від імені його сторін був підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання позики в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Кошельок» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику відповідно до умов укладеного договору, що підтверджується повідомленням про транзакцію про зарахування коштів у розмірі 6150,00 гривень на банківський рахунок відповідача.
Отже, судом встановлено, що позикодавець свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.
Однак, у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим у нього утворилась заборгованість перед ТОВ «Кошельок».
Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Вказаний висновок було підтверджено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.
В межах визначеного договором строку кредитування, а саме з 21.01.2022 по 23.02.2022 сума заборгованості відповідача за відсотками становить 2259,96 гривень. Проте, на переконання суду нарахування відповідачу відсотків за межами початкового строку кредитування, тобто після 23.02.2022, є нічим іншим, як мірою цивільно-правової відповідальності по ст..625 ЦК України.
Тому, при стягненні відсотків за договором кредиту, суд враховує положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи вищенаведене з відповідача не підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами, нараховані з 24.02.2022 року у розмірі 8326,18 гривень, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 гривень.
Відповідно до вимог ст.141 ч.2 п.1 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач також просить стягнути з відповідача 10 000,00 гривень витрат на правову допомогу.
Відповідно до п.1 ч.1. ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.1 ст.134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
На підтвердження надання правової допомоги позивач надав копію договору про надання правничої допомоги від 12.02.2025, додаток до договору про надання правової допомоги від 12 лютого 2025р. від 10.07.2025
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що позов підлягає до задоволення частково, а тому витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 516, 612 ,625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280, 282-289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до судової палати у цивільних справах Рівненського апеляційного суду щляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Суддя А.С.Лободзінський