ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26450/25

Провадження № 22-ц/820/2537/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №686/26450/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Савченком Ярославом Васильовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2025 року, в складі судді Порозової І.Ю., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем є троє спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Попередньо з відповідача на утримання дітей стягувалися аліменти у розмірі 1/3 частини від доходів, після досягнення донькою повноліття в розмірі 1/6 частини доходів та наразі стягується 1/8 частина доходів відповідача на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, син ОСОБА_7 продовжує навчання та проживає з позивачкою, а відтак коштів, які сплачує відповідач не достатньо для утримання неповнолітнього сина.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2025 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, визначених згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2016 року в справі №686/21730/16 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили та до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач має постійний дохід, а тому, враховуючи його обов`язок також утримувати дитину, суд визначив аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій,посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, також судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки звертаючись до суду із позовною заявою, на ОСОБА_2 покладено обов`язок доведення заявлених вимог, однак нею не доведено правових підстав для збільшення розміру аліментів. Зазначає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Таким чином, мінімальний рекомендований розмір коштів, який відповідач зобов`язаний сплачувати на утримання сина, становить 1 598 гривень. При цьому, розмір аліментів в грошовому еквіваленті, які щомісячно нараховуються та сплачуються відповідачем на користь позивачки, що значно перевищують прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років (таким чином, відповідач самостійно сплачує вищу суму, ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів). Суд першої інстанції не взяв до уваги доводи відповідача, а також докази, які підтверджують його доводи, порушив норми матеріального права при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, не встановив дійсного розміру аліментів у грошовому еквіваленті, які наразі сплачуються відповідачем, що є достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Зазначає, що апелянт також забезпечує матеріальне утримання матері, яка потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, судом першої інстанції вказана обставина не була взята до уваги.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 04 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та справу призначено до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 травня 2205 року у справі №686/7326/25 розірвано.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками трьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до листа Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19 серпня 2025року №91370/25.17-42 на примусовому виконанні у відділ перебуває виконавче провадження №53065598 від 08 грудня 2016 року згідно з виконавчим лисом № НОМЕР_1 /16-ц Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2016 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 листопада 2016 року і до повноліття дочки ОСОБА_8 , а потім на утримання неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно ідо повноліття сина ОСОБА_7 та в подальшому на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/8 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно та до його повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платник аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №158/1638/18.

Верховний Суд у постанові від 29 січня 2021 року у справі №303/369/20 зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 зазначено, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалась на те, що малолітній син ОСОБА_6 продовжує навчання та проживає з позивачкою, а відтак коштів, які сплачує відповідач не достатньо для утримання сина.

При цьому, матеріальне становище позивачки змінилося, оскільки відповідач припинив сплачувати аліменти на утримання повнолітніх дітей, які перебувають на утриманні матері.

Відповідач ОСОБА_1 є працездатною особою, та беручи до уваги, що дитина сторін, яка є малолітньою, проживає з позивачкою, яка здійснює за нею догляд, а відтак вона потребує матеріальної допомоги від відповідача, право на отримання якої передбачено законом.

При цьому, відповідач не надав доказів неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дружини у розмірі, який визначений судом, та доказів відсутності у нього заробітку через наявність об`єктивних поважних причин.

Представником відповідача на підтвердження своїх заперечень надано суду копію пенсійного посвідчення своєї матері ОСОБА_9 , проте цей документ свідчить про наявність пенсії у ОСОБА_9 , однак не підтверджує факту її утримання сином ОСОБА_1 .

Виходячи з засад розумності та справедливості, а також дотримання балансу інтересів сторін, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Судові витрати

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Савченком Ярославом Васильовичем, залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2025 року.

Судді: Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко