УХВАЛА

24 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 492/280/20

провадження № 61-13860ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Бардук Младен Валерійович, на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 09 червня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2025 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність начальника Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової Вероніки Леонідівни,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, в якій просив визнати протиправною відмову начальника Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Райнової В. Л. від 02 червня 2025 року у закритті виконавчого провадження АСВП № НОМЕР_1 та зобов`язати начальника Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Райнову В. Л. закрити виконавче провадження АСВП № НОМЕР_1.

Скарга мотивована тим, що у провадженні начальника Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової В. Л. перебуває виконавче провадження АСВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 492/280/20, виданого 02 листопада 2020 року Арцизьким районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час її навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви, тобто з 02 березня 2020 року до закінчення навчання ОСОБА_5 , але не більш чим до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за умови продовження нею навчання.

Зазначене виконавче провадження АСВП № НОМЕР_1 було відкрите на підставі виконавчого листа № 492/280/20, виданого на виконання заочного рішення Арцизького районного суду Одеської області від 06 липня 2020 року. Дане судове рішення було ухвалене з урахуванням обставин, встановлених на момент подання позовної заяви, а саме того факту, що донька ОСОБА_1 - ОСОБА_5 перебувала у статусі студентки першого курсу денної форми навчання Міжнародного гуманітарного університету, здобуваючи вищу освіту за контрактною формою. 06 травня 2025 року, в результаті розгляду адвокатського запиту від 05 травня 2025 року, поданого адвокатом Бардуком М. В., як представником ОСОБА_1 до Міжнародного гуманітарного університету, було отримано відповідь, у якій підтверджується, що ОСОБА_5 була відрахована з числа здобувачів освіти у грудні 2020 року.

Вказував, що у березні та квітні 2020 року платежі ОСОБА_1 не здійснювалися, однак у травні 2020 року він почав сплачувати суми, що перевищували встановлений судом розмір: замість визначених 1 051,00 грн, він сплачував 1 500,00 грн, надалі він продовжував здійснювати збільшені платежі по 1 500,00 грн, а після грудня 2020 року по 2 000,00 грн щомісячно.

07 грудня 2020 року доньку скаржника відраховано з університету, однак ОСОБА_1 дізнався про це у лютому 2022 року. Незважаючи на це, до цього часу він продовжував здійснювати щомісячні платежі. Загалом у цьому виконавчому провадженні він сплатив суму, що перевищує встановлений судом розмір аліментів, на 29 168,50 грн.

Відповідно до постанови начальника Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової В. Л. № НОМЕР_1 про результати перевірки законності виконавчого провадження, підставою для продовження стягнення аліментів був вступ ОСОБА_5 до Вищої професійної школи рекламної та художньої творчості «Міхаель» у місті Прага. Однак, після відрахування ОСОБА_5 з Міжнародного гуманітарного університету 07 грудня 2020 року, на думку скаржника, підстава для сплати аліментів, визначена судовим рішенням, припинилася. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зверталися до суду з новим позовом про стягнення аліментів після її вступу до Вищої професійної школи «Міхаель» у місті Прага.

28 травня 2025 року адвокат Бардук М. В. звернувся до начальника Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової В. Л. із заявою про закриття виконавчого провадження АСВП № НОМЕР_1, однак, постановою начальника Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової В. Л. відмовлено скаржнику в закритті виконавчого провадження. Відмова обґрунтована тим, що згідно виконавчого документа, який перебуває на виконанні Арцизького ДВС не вбачається стягнення аліментів лише на період навчання у Міжнародному гуманітарному університеті, тобто прив`язка саме до цього навчального закладу відсутня і це не стосується саме цього навчального закладу. Разом з тим, на думку скаржника, вступ доньки до іншого навчального закладу через 10 місяців після відрахування, є новими обставинами, які не досліджувалися судом у рішенні. Відповідно до статті 192 СК України, зміна обставин, що впливають на аліментні зобов`язання, на думку скаржника, потребує нового судового розгляду, що зумовило звернення до суду.

Арцизький районний суд Одеської області ухвалою від 09 червня 2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність начальника Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової В. Л. відмовив.

Одеський апеляційний суд постановою від 25 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 09 червня 2025 року залишив без змін.

05 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бардук М. В., через систему «Електронний суд», подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 09 червня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2025 року в указаній справі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні начальника Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової В. Л. перебуває виконавче провадження АСВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 492/280/20, виданого 02 листопада 2020 року Арцизьким районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час її навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви, тобто з 02 березня 2020 року до закінчення навчання ОСОБА_5 , але не більш чим до досягнення нею двадцяти трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за умови продовження нею навчання.

Зазначене виконавче провадження АСВП № НОМЕР_1 було відкрито 27 листопада 2020 року на підставі виконавчого листа № 492/280/20, виданого 02 листопада 2020 року на виконання заочного рішення Арцизького районного суду Одеської області від 06 липня 2020 року.

На підставі вказаного виконавчого листа, державним виконавцем здійснювались виконавчі дії, щодо виконання вказаного рішення суду.

15 грудня 2020 року державним виконавцем було здійснено запит до Міжнародного гуманітарного університету про надання інформації, чи є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , студенткою даного університету.

У відповідь на вказаний запит, Міжнародний гуманітарний університет повідомив, що ОСОБА_5 була студенткою факультету мистецтва і дизайну денної форми навчання. Наказом за № 528 від 09 серпня 2019 року зарахована на 1 курс денної форми навчання. Наказом за № 1412а від 07 грудня 2020 року було відраховано з контингенту студентів за порушення підпункту 4.1.5. індивідуального договору, з 2 курсу 3 семестру 2020-2021 р.р.

В подальшому ОСОБА_4 долучила до матеріалів виконавчого провадження докази навчання ОСОБА_5 у середній школі Вищій професійній школі рекламної та художньої творчості у м. Прага (Чешська Республіка).

Відповідно до рішення від 17 червня 2021 року Середньої школи та Вищої професійної школи рекламної та художньої творчості, зараховано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на перший курс у 2021/2022 навчальному році до вищої професійної школи на денну форму навчання, початок навчання з 01 вересня 2021 року. Відповідно до вказаного рішення зарахування на перший курс вищого професійного навчального закладу було проведено 17 червня 2021 року відповідно до чинного Шкільного закону та за єдиним критерієм оцінювання, встановленими директором школи.

Відповідно до договору про навчання у вищій професійній школі № 202106032 укладеного Середньою школою та Вищою професійною школою рекламної та художньої творчості та ОСОБА_6 , школа зобов`язується надати студенту/студентці повноцінне денне навчання тривалістю три роки у межах вищої професійної освіти з акредитованою освітньою програмою (AVP) 82-43-N/06, затвердженою рішенням Міністерства освіти, молоді та спорту ЧР (МОМС ЧР) від 03 березня 2022 року № MSMT-5605/2022. Школа є приватним вищим професійним навчальним закладом, зареєстрованим у Реєстрі навчальних закладів.

28 травня 2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Бардук М. В. звернувся до начальника Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової В. Л. із заявою про закриття виконавчого провадження АСВП № НОМЕР_1, у зв`язку з тим, що підставою для стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 стало її навчання в Міжнародному гуманітарному університеті за контрактною формою, однак, після її відрахування з цього навчального закладу та її вступу до іншого навчального закладу, необхідно припинити право на утримання, оскільки ОСОБА_4 не зверталась до суду з новим позовом про стягнення аліментів після вступу ОСОБА_5 до іншого навчального закладу.

Згідно відповіді начальника Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової В. Л., враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», положення СК України та постанову Верховного Суду від 10 квітня 2023 року у справі № 752/20152/16-ц, станом на 02 червня 2025 року відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом положень пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

В силу частини першої статті 40 цього Закону виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на ОСОБА_1 покладений обов`язок утримання дочки ОСОБА_5 до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 навчалася в Міжнародному гуманітарному університеті та наказом № 1412а від 07 грудня 2020 року була відрахована за порушення підпункту 4.1.5. індивідуального договору з 2 курсу 3 семестру 2020-2021 навчального року.

Вже, згідно рішення від 17 червня 2021 року Середньої школи та Вищої професійної школи рекламної та художньої творчості ОСОБА_5 було зараховано на перший курс у 2021/2022 навчальному році до вищої професійної школи на денну форму навчання, початок навчання з 01 вересня 2021 року.

Суд касаційної інстанції зазначає, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За пунктом 19 частини першої статті 1 Закону України «Про освіту» освітня програма - це єдиний комплекс освітніх компонентів (предметів вивчення, дисциплін, індивідуальних завдань, контрольних заходів тощо), спланованих і організованих для досягнення визначених результатів навчання.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про вищу освіту» освітня (освітньо-професійна, освітньо-наукова чи освітньо-творча) програма є єдиним комплексом освітніх компонентів (навчальних дисциплін, індивідуальних завдань, практик, контрольних заходів тощо), спрямованих на досягнення передбачених такою програмою результатів навчання, що дає право на отримання визначеної освітньої або освітньої та професійної (професійних) кваліфікації (кваліфікацій). Освітня програма може визначати єдину в її межах спеціалізацію або не передбачати спеціалізації.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Завершення повнолітньою дочкою/сином, до досягнення ними 23 років, навчання на певному освітньому рівні та: 1) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу на наступний рівень освіти; або 2) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу для здобуття освіти на наступному рівні чи за іншою спеціальністю, незалежно від того, чи відбувається це в тому самому або у різних начальних закладах освіти, не свідчить про припинення навчання та, відповідно, саме по собі не є підставою для припинення права на утримання (аліменти).

При цьому, як вступ (перехід) на наступний освітній рівень навчання, так і вступ (перехід) до іншого навчального закладу після завершення навчання та здобуття певного рівня освіти, пов`язані з певними часовими періодами, протягом яких не відбувається безпосередньо освітній процес, однак триває освітня діяльність, зокрема вступна кампанія (подача документів, здача іспитів, проходження співбесід, видання наказу про зарахування до навчального закладу тощо).

Такі процедури, що тривають певні періоди часу, є об`єктивними, нормативно врегульованими та їх тривалість не залежить від волі особи, яка здобуває освіту.

Виключення цих періодів із часу, протягом якого повнолітні дочка, син мають право на утримання, не узгоджується із вимогами статті 53 Конституції України, статей 1, 3, 10 Закону України «Про освіту», частини другої статті 199 СК України та є несправедливим.

Аналіз положень частини другої статті 199 СК України свідчить, що законодавець не передбачив такої можливості, як зупинення нарахування аліментів, переривання сплати аліментів у певні періоди, зокрема коли повнолітня дитина безпосередньо не бере участі в освітньому процесі, або звільнення платника аліментів від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням нею навчання в період канікул, переходу на навчання на інший освітній рівень або до іншого навчального закладу, зокрема вступу до магістратури. Правило частини другої статті 199 СК України виключно охоплює випадки припинення права повнолітньої дитини на утримання у разі припинення навчання, тобто закінчення або відрахування з навчання. Законодавець не передбачив винятку з правила частини першої статті 199 СК України, зокрема застереження про те, що канікулярний період, період вступу до вищого навчального закладу для здобуття вищого рівня освіти не входять до складу періоду нарахування та сплати аліментів одним із батьків на користь повнолітньої дитини.

Частина четверта статті 13 ЦК України проголошує, що при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Аліментні зобов`язання за своєю природою та генезою є саме морально-етичною категорією, яка втілена у нормі позитивного права. Фактично йдеться про повністю не охоплені правом, проте визнані суспільством базові принципи моралі.

Відповідно у застосуванні правил частини другої статті 199 СК України потрібно враховувати, що нерозумно і несправедливо тлумачити положення статті 199 СК України так, що аліменти на повнолітню дитину, яка навчається, виплачуються виключно за ті періоди, коли фактично триває навчальний процес.

Між закінченням шкільного навчання та початком навчання професійного чи початком отримання вищої освіти завжди існує певний проміжок часу, що зумовлено способом організації системи освіти, а також об`єктивними чинниками: особа повинна мати час для того, щоб визначитися із напрямом свого подальшого навчання (якщо вона взагалі бажає його продовжувати і не визначилася з таким напрямом раніше), а також має виконати певні формальності - зібрати і подати необхідні документи, скласти вступні іспити тощо.

Так само і в разі переходу на наступний освітній рівень особа не може вважатися такою, яка припинила навчання, адже наявність часового проміжку між закінченням підготовки за попереднім рівнем та початок навчання на наступному освітньому рівні не залежить від волі та бажання учня (студента). Тому розумний (визначений характером організації навчального процесу) період фактичної перерви у навчанні не може в таких випадках вказувати на його припинення у розумінні частини другої статті 199 СК України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2023 року у справі №752/20152/16-ц (провадження №61-19405сво21).

При цьому, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року у цій справі № 753/20347/20 (провадження № 61-9584св21), про те, що у зв`язку з припиненням навчання особою у червні 2020 року та зарахуванням її на навчання лише з 01 жовтня 2020 року немає підстав для стягнення з боржника грошових коштів за виконавчим листом у зазначений період, тобто у період між завершенням навчання на одному освітньому рівні і до початку навчання на наступному освітньому рівні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18) зазначено, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступив Верховний Суд, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Отже, враховуючи положення Закону України «Про виконавче провадження» про те, що закінчене виконавче провадження не може бути відновлене, а також обставини продовження навчання ОСОБА_5 і зарахування її як студента 17 червня 2021 року до іншого навчального закладу, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що державний виконавець не мав правових підстав для припинення стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_5 та закриття виконавчого провадження.

Доводи касаційної скарги про те, що з ОСОБА_5 було надлишково утримані грошові кошти не заслуговують на увагу, оскільки у зв`язку з продовженням навчання та відсутністю правових підстав для зупинення стягнення аліментів присуджених до сплати щомісячно, вказані кошти не можуть вважатися надлишково утриманими.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду, що державний виконавець вчиняв дії щодо виконання рішення відповідно до змісту такого рішення, виконавчого листа та законодавства, що регулює правовідносини щодо примусового виконання рішення суду.

Таким чином, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а у значній мірі зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 394, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Бардук Младен Валерійович, на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 09 червня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2025 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність начальника Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової Вероніки Леонідівни.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко