Номер провадження: 22-ц/813/5594/25
Головуючий у першій інстанції Роїк Д. Я.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,

учасники справи: позивач - Житлово-будівельний кооператив «Іллічівський-10», відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2024 року, ухвалене Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Роїка Д.Я. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-10» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року Житлово-будівельний кооператив «Іллічівський-10» звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 346059969 від 11.09.2023.

Будинок перебуває в обслуговуванні Житлово-будівельного кооперативу «ІЛЛІЧІВСЬКИЙ-10». Протоколом загальних зборів членів ЖБК № 3 від 19.08.2020 про затвердження кошторису витрат, калькуляції та штатного розкладу ЖБК було вирішено затвердити кошторис ЖБК на 2020-2021 роки з розрахунку внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 6,50 грн за 1 кв.м загальної площі з 01.09.2020.

22.09.2020 головою правління ЖБК отримано скаргу від відповідача від 13.09.2020, відповідно до якої останній повідомив про припинення оплати комунальних послуг на користь ЖБК, вважаючи їх незаконними у зв`язку з тим, що його позбавили можливості викласти свою думку під час письмового опитування.

З метою виконання завдань та обов`язків Кооперативу, ЖБК уклало ряд договорів, серед них: з КП «Одесводоканал» договір на послуги водопостачання та водовідведення № 4260 від 01.11.2000; додаткову угоду № 110/1 від 25.05.2010 до договору на послуги водопостачання та водовідведення № 4260 від 01.11.2000; з КП «Одескомунтранс» Договір № 546 від 01.09.2019 послуги з вивезення побутових відходів.

За період з 01.09.2020 по 31.08.2023 у відповідача наявна заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 12185,14 грн, з яких: 11046,18 грн на управління ЖБК; 34,11 грн- за поводження з ТПВ (вивіз сміття); 1036,52 грн холодна вода та водовідведення; 68,33 грн розподіл небалансу холодної води.

У відзиві на позовну заяву, ОСОБА_1 заперечував проти позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що більша частина заборгованості складається з витрат на управління ЖБК, проте доказів таких витрат не надано. На підтвердження кошторису ЖБК, затвердженого на 2020-2021 роки, не надано протоколу загальних зборів лише протокол № 3 від 19.08.2020 року, з якого вбачається, що рішення прийняте шляхом письмового опитування та встановлено внесок на управління та утримання будинку у розмірі 6,5 грн за 1 кв.м загальної площі квартири. При цьому, з кошторису доходів та витрат Житлово-будівельного кооперативу «ІЛЛІЧІВСЬКИЙ-10» на 2020-2021 роки до внесків співвласників входять витрати на адміністративне управління будинком, до яких входить заробітна плата голови правління та бухгалтера з резервом на відпустку 8,2%. Як вбачається з розрахунку, заробітна плата нараховується за повний робочий день, а з відповідей, наданих позивачем на запити, вбачається, що голова правління та бухгалтер працюють лише дві години на місяць.

Більшість заборгованості складає УБПТ у розмірі 10652,51 грн. У відповідності до п. 40 Постанови № 712 відповідач як співвласник має право одержувати від управителя послуги своєчасно та належної якості, у разі виявлених недоліків має право на зменшення розміру оплати. Долучив до відзиву скарги про неотримання послуги з прибирання та про відсутність електричної енергії. Вважає, що позивачем не надано доказів всіх наданих послуг і витрат ЖБК, тому вважає, що у нього виникає обов`язок оплачувати лише за умов отримання цих послуг. Вважає, що ЖБК не виконує основні завдання та діяльність ЖБК не відповідає меті створення кооперативу, що встановлено ЗУ «Про кооперацію» та розділом 2 Статуту.

Вважає необґрунтованою позовну заяву, оскільки така не містить доказів, що він є споживачем послуг. Не погоджувався з розрахунком заборгованості за водопостачання та методикою розподілу нарахувань, оскільки у нього встановлено лічильник, який пройшов повірку та є справним. Надав квитанції про оплату послуг за вивіз сміття. Не погодився з орієнтовним розрахунком судових витрат, оскільки сума 10000 грн є надмірною у зв`язку з незначною складністю справи.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2024 року позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-10» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «ІЛЛІЧІВСЬКИЙ-10» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2020 по 31.08.2023 в розмірі 12 185,14 грн, з яких: 11 046,18 грн - на управління ЖБК; 34,11 грн - за поводження з ТПВ (вивіз сміття); 1 036,52 грн - холодна вода та водовідведення; 68,33 грн - розподіл небалансу холодної води.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «ІЛЛІЧІВСЬКИЙ-10», судові витрати, а саме: 2 684 грн сплата судового збору за подання позовної заяви та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд іншим складом суду, посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду щодо обставин справи.

В обґрунтування доводів скарги вказує, що не зрозуміло, чому суд задовольнив вимогу про стягнення витрат на професійну допомогу в сумі 10000 грн, оскільки відсутнє підтвердження сплати таких коштів, а також відображення такого гонорару в договорі.

Позивачем не доведено існування боргу у сумі 11046,18 грн, в матеріалах справи немає жодного трудового договору, акту виконаних робіт, звіту прибиральника, квитанції про виплату грошових коштів за здійснення роботи з прибирання або ремонту.

Позивачем також не доведено борг у сумі 1036,52 грн за використання холодної води та водовідведення, оскільки в квартирі є лічильник, покази якого відповідають оплаті за використаний об`єм води та відповідне водовідведення.

В матеріалах справи відсутні докази будь-якого ремонту або відновлення будинку або прибудинкової території. Невиконання обов`язків керівництвом ЖБК зафіксовано у численних зверненнях відповідача, а також могло б бути доведено за допомогою свідків, проте суд умисно відмовив у задоволенні клопотання.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості у розмірі 12185,14 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позов та стягуючи з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 12185,14 грн, суд виходив з того, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані та доведені, відповідачем не спростовано позовні вимоги належними, допустимими та достатніми доказами, а тому дійшов висновку, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Відповідно до ст. 384 Цивільного кодексу України, усі власники (співвласники) квартир та нежитлових приміщень у будинку, спорудженому або придбаному житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна такого будинку. Спільним майном будинку кооперативу є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку кооперативу, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників будинку кооперативу та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований будинок кооперативу та його прибудинкова територія, з моменту державної реєстрації таких прав відповідно до закону. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Управління спільним майном будинку кооперативу здійснюється його співвласниками (незалежно від членства в кооперативі) відповідно до закону.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Особа, яка є власником (співвласником) квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна відповідно до розміру своєї частки та затверджених тарифів а також сплачувати вартість інших комунальних послуг.

Статтями 1, 2, 3 Закону України «Про кооперацію» визначено, що кооперація - система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів. Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Відповідно до приписів ст. 12 Закону України «Про кооперацію» основними обов`язками члена кооперативу є додержання статуту кооперативу, виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу, виконання своїх зобов`язань перед кооперативом та сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно положень частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Судом правильно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 346059969 від 11.09.2023. (а.с. 20)

Житлово-будівельний кооператив «ІЛЛІЧІВСЬКИЙ-10» зареєстровано в Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 15 червня 2005 року, № 1 008786.

Будинок перебуває в обслуговуванні Житлово-будівельного кооперативу «ІЛЛІЧІВСЬКИЙ-10», .

Кооператив створений та діє у відповідності до Закону України «Про кооператив», чинного законодавства та Статуту. Його основною метою є ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб на основах самоврядування.

Статутом ЖБК встановлений перелік видів його діяльності, серед яких, зокрема: здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб, забезпечення належного утримання будинків, споруд і прибудинкової території, сприяння мешканцям будинку в отримання комунальних та інших послуг.

Розділом 12 Статуту визначений порядок формування, склад і комплектація органів управління і контролю ЖБК. Так, органами управління ЖБК є загальні збори членів ЖБК, збори уповноважених і правління ЖБК.

Загальні збори членів ЖБК є вищим органом управління. До компетенції загальних зборів членів ЖБК, серед іншого, відносяться: затвердження та внесення змін до Статуту ЖБК; обрання правління і ревізійної комісії ЖБК; обрання голови ЖБК; обрання уповноважених ЖБК; прийняття у члени ЖБК і виключення з членів ЖБК; затвердження балансу і звіту правління ЖБК за минулий рік; затвердження кошторису витрат і доходів ЖБК на наступний рік; визначення розміру вступного і членських внесків у ЖБК; визначення розмірів, порядку формування і використання фондів ЖБК; визначення розмірів оплати праці голови правління, ревізійної комісії (ревізора); встановлення строків, порядку й розміру внесків і платежів на капітальний ремонт, реконструкцію та технічне переоснащення будинку, внесків і платежів на утримання будинку і споруд та прибудинкової території; укладення договорів з підприємствами, що надають житлово-комунальні послуги, виконують будівельні та інші роботи та здійснення контролю за їх виконанням; представництво інтересів ЖБК у органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях; надання згоди на укладання трудового договору з робітниками та службовцями ЖБК; скликання й організація проведення загальних зборів членів ЖБК; проведення письмового опитування членів ЖБК з питань, затверджених правлінням або за письмовою вимогою 30% членів ЖБК. Порядок письмового опитування, питання, які можуть бути винесені на письмове опитування і прийняття рішень, встановлюється «Положенням про письмове опитування», яке затверджується загальними зборами ЖБК.

Пунктом 11.2.-11.4. Статуту визначено, що внески і платежі на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій вносяться членами ЖБК, власниками квартир, житлових та/або нежитлових приміщень, які не є членами ЖБК, в порядку і терміни, затверджені загальними зборами членів ЖБК.

Частка члена ЖБК, власника квартири, житлового та/або нежитлового приміщення, який не є членом ЖБК, у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку, встановлюється пропорційно до загальної площі квартири, житлового та/або нежитлового приміщення, що перебувають у його власності або володінні й користуванні.

Член ЖБК, власник квартири, житлового та/або нежитлового приміщення зобов`язаний вносити внески (платежі) на утримання спільного майна незалежно від умов користування квартирою, житловими та/або нежитловими приміщеннями чи окремими об?єктами, що знаходяться у спільній власності.

Розмір щомісячних платежів для оплати комунальних послуг визначається відповідно до показань приладів обліку і тарифам, затвердженим у встановленому порядку, а у разі відсутності приладів обліку - за нормами споживання та умовами договору.

Протоколом загальних зборів членів ЖБК № 2 від 19.05.2019 про затвердження методики розподілу холодної води в ЖБК згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 та нового закону ЖБК, попередньо заслухавши Голову правління ЖБК Кошту Людмилу Іванівну, яка запропонувала розглянути питання про перехід на прямі розрахунки власників житла будинку з постачальником води філією «Інфоксводоканал» та проінформувала мешканців про умови та тарифи, а також причини, з яких це питання необхідно розглянути. Додатково наголосила про методику розподілу та розрахунків між мешканцями квартир ЖБК споживання обсягу холодної води та довела до відома мешканців, що в квартирах, в яких відсутні лічильники холодної води терміново, до 01.07.2019, встановити такі лічильники з метою економії коштів власників квартир, так як після 01.07.2019 тим власникам, у яких відсутній такий лічильник, або його відсутня повірка у зазначений термін, ЖБК буде розподіляти різницю обсягу води між домовим лічильником та всіма квартирними, на такі квартири.

Якщо надалі у всіх квартирах будуть встановлені лічильники холодної води, то методика розподілу та розрахунків між всіма квартирами будинку буде здійснюватися ЖБК згідно формули у наказі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 та нового закону про ЖБК, а саме: різниця обсягу між домовим комерційним лічильником та всіма квартирними (небаланс) буде поділена пропорційно згідно показників лічильника споживання води кожного квартирного будинку.

З 01.07.2019 більшістю голосів затвердили нову методику розподілу та розрахунків між мешканцями квартир ЖБК споживання обсягу холодної води на умовах згідно тарифів Інфоксводоканалу та нового закону ЖБК, який вступив в дію з 01.05.2019 та згідно формули у наказі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018. Тобто методика розподілу та розрахунків між всіма квартирами будинку буде здійснюватися ЖБК згідно формули, а саме: різниця обсягу між домовим комерційним лічильником та всіма квартирними (небаланс) буде поділена пропорційно згідно показників лічильника споживання води кожного квартирного будинку.

Протоколом загальних зборів членів ЖБК № 3 від 19.08.2020 про затвердження кошторису витрат, калькуляції та штатного розкладу ЖБК, серед іншого, більшістю голосів, було вирішено затвердити кошторис ЖБК на 2020-2021 роки із розрахунку внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 6,50 грн за 1 кв.м загальної площі з 01.09.2020. Розроблено кошторис доходів та витрат ЖБК.

22 вересня 2020 року головою правління ЖБК отримано скаргу відповідача від 13.09.2020, відповідно до якої останній повідомив про припинення оплати комунальних послуг на користь ЖБК, вважаючи їх незаконними у зв`язку з тим, що його позбавили можливості викласти свою думку під час письмового опитування.

З метою виконання завдань та обов`язків Кооперативу, які зазначені у Статуті, ЖБК уклало ряд договорів, серед них: з КП «Одесводоканал» договір на послуги водопостачання та водовідведення № 4260/1 від 01.11.2000. Додаткова угода № 110/1 від 25.05.2010 до Договору на послуги водопостачання та водовідведення № 4260/1 від 01.11.2000; з КП «Одескомунтранс» Договір № 546 від 01.09.2019 послуги з вивезення побутових відходів.

Відповідач має заборгованість за період з 01.09.2020 по 31.08.2023 за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 12 185,14 грн, з яких: 11 046,18 грн на управління ЖБК; 34,11 грн- за поводження з ТПВ (вивіз сміття); 1036,52 грн холодна вода та водовідведення; 68,33 грн розподіл небалансу холодної води.

Вказана заборгованість підтверджується розрахунками позивача, що спростовує доводи скарги в цій частині.

Щодо доводу скарги, що в матеріалах справи відсутні докази будь-якого ремонту або відновлення будинку або прибудинкової території, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08.10.1992 № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законодавством порядку, складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт, без додаткової оплати отримувати від виконавця відповідної послуги чи іншої уповноваженої на розподіл комунальної послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку.

ЖБК «Іллічівський-10» був створений для обслуговування, ремонту, реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території за рахунок внесків членів ЖБК та за рахунок інших доходів, передбачених законодавством.

ЖБК «Іллічівський-10» діє на підставі Статуту (нова редакція), затвердженого Протоколом №1 від 26.02.2017 року Загальних зборів членів кооперативу для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на основах самоврядування

Відповідно до п. 4.9 Статуту, якщо власник квартири житлового та/або нежитлового приміщення не є членом ЖБК, то з ним укладається договір на відшкодування витрат по утриманню будинку, споруди, прибудинкової території, оплату комунальних послуг, проведення ремонту, реконструкції та технічного переоснащення будинку.

Згідно з п. 7.2.3 Статуту член ЖБК зобов`язаний вчасно здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, вносити платежі в розмірі, встановленому загальними зборами членів ЖБК, заборгованість по внескам і платежам, яка перевищує 60 діб є порушенням обов`язків членів ЖБК.

Згідно ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Позивач (ЖБК) здійснює самостійне забезпечення утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку безпосередньо, а також шляхом залучення фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.

Для фінансування самозабезпечення ЖБК співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання.

Виходячи з наведеного, позивачем повністю доведено правильність проведених відповідачу нарахувань, яка останнім не спростована належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Колегія суддів враховує, що, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99).

Щодо доводів апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо вирішення питання витрат на правову допомогу, то з цього приводу колігія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, § 268).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, що переглядається, судом не взято до уваги, що у наданому разом із першою заявою по суті справи позовною заявою Договору про надання правничої допомогу від 01.09.2023, укладеному між ЖБК «Іллічівський-10» та Адвокатським бюро «Бороган» в особі керуючого адвоката Борогана В.В., сторонами погоджено розмір гонорару 5000 грн (п. 4.1), та гонорар успіху у розмірі 2000 грн (а.с. 4.2.). Виплата гонорару та винагороди здійснюється протягом 30 календарних днів після підписання акту приймання-передачі наданих послуг (п. 4.5.)

Натомість, у позовній заяві йдеться про витрати на правову допомогу та їх стягнення з відповідача на користь позивача у сумі 10000 грн.

У відзиві на позовну заяву як у першій заяві по суті справи відповідачем заявлено про не співмірність такої суми , її надмірність у зв`язку із незначною складністю справи, відсутність розрахунків заборгованості у позові, тощо.

Суд не лише не перевірив заявленого відповідачем, але й не звернув увагу на відсутність будь-яких інших документів щодо вартості послуг на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000 грн, оскільки розмір такої погоджено в Договорі лише на 5000 грн, а щодо гонорару успіху, то доказів понесення таких витрат позивачем не додано.

Вказане призвело до помилково стягнення з відповідача на користь позивача витрат у розмірі 10000 грн, у той час, коли обґрунтованим є розмір 5000 грн.

Вказане відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376ЦПК України є підставою для зміни судового рішення як ухваленого із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права в частині вирішення долі судових витрат на правову допомогу та зменшенню стягнутої з відповідача на користь позивача суми таких з 10000 грн до 5000 грн.

В іншій частині слід керуватися вимогами ст. 375 ЦПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо суті позову висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід змінити лише у частині питання витрат на правову допомогу, а в іншій частині - залишити без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2024 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «ІЛЛІЧІВСЬКИЙ-10» суму витрат на професійну правничу допомогу з 10 000 гривень до 5000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови 25 листопада 2025 року

Судді: М.В. Назарова

О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова