Справа № 373/1440/25
Номер провадження 2/373/895/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояк Д.В.,

розглянув цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Представниця позивача Козак Т.О. звернулась до суду з вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №498950-КС-003 від 10.08.2024 в розмірі 270602,20 грн; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані ти, що 10.08.2024 між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №498950-КС-003, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 75000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,50000000% за кожен день користування кредитом, строком на 24 тижні, комісія за надання кредиту 11250,00 грн.

Відповідач порушив умови кредитного договору внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 270602,20 грн, яка складається з суми кредиту 75000,00 грн; заборгованість за відсотками 270602,20 грн, комісіє за видачу кредиту 11250,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначає, що позивач не надав жодного доказу передачі йому кредитних коштів, не обґрунтував розмір щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем нараховані відсотки з порушенням норм Закону України «Про споживче кредитування».

Представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що кредитний договір укладений в електронній формі відповідно до норм чинного законодавства, докази передачі кредитних коштів до позову додані, комісія за надання кредиту правомірна та відповідає чинному законодавству, розмір відсотків за користування кредитом повністю узгоджується з нормами Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив не визнає позовних вимог, просить відмовити у їх задоволенні.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 05.06.2025 відкрито провадження в цій справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.

25.06.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

30.06.2025 до суду надійшли відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 01.07.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.

14.07.2025 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Судом встановлено наступні обставини:

10.08.2024 між позивачем та відповідачем в електронній формі був укладений кредитний договір №498950-КС-003, який засвідчений електронним підписом відповідача.

До позову додані копії анкети клієнта, паспорту споживчого кредиту, візуальної форми послідовності дій клієнта, правила надання споживчих кредитів товариством.

Відповідно до п.2 договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 75000,00 грн строком на 24 тижні на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі стандартної процентної ставки 1,50000000% в день (фіксована ставка), сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 11250,00 грн.

До позову додана копія договору про надання послуг №ПГ-5 від 04.11.2020, укладеного між ТОВ «Бізнес позика» та ТОВ «ПрофітГід».

До позову додана копія довідки ТОВ «ПрофітГід» про перерахування коштів відповідачу відповідно до кредитного договору №498950-КС-003 від 10.08.2024.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до норм ст. 526, 527, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Законом України «Про платіжні послуги» визначаються поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

Відповідно до п.53 ст.1 цього Закону переказ коштів без відкриття рахунку - платіжна послуга, що надається платнику з метою переказу коштів у готівковій чи безготівковій формі отримувачу або надавачу платіжних послуг, який діє від імені отримувача, під час якої надавач цієї послуги не використовує відкритий у нього рахунок платника та/або отримувача.

Згідно з п.54 ст.1 цього Закону, платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції.

Як зазначено в п.6 ч.1 ст.5 цього Закону, до фінансових платіжних послуг належать послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 46 цього Закону надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників. Надавачі платіжних послуг виконують платіжні інструкції відповідно до черговості їх надходження (крім випадків, установлених законом) та виключно в межах залишку коштів на рахунку платника, крім випадків виконання платіжної операції за рахунок наданого платнику кредиту.

Згідно з ч.8 ст.46 цього Закону надавач платіжних послуг вважається таким, що виконав належним чином платіжну операцію, якщо така операція виконана на користь отримувача відповідно до унікального ідентифікатора, зазначеного ініціатором у платіжній інструкції.

Як зазначено в ч.1 ст.49-1 цього Закону надавачі платіжних послуг виконують миттєвий кредитовий переказ відповідно до вимог, встановлених цим Законом. Національний банк України має право встановлювати додаткові вимоги та обмеження щодо виконання миттєвого кредитового переказу.

Відповідно до чч.3, 4 ст.49-1 цього Закону надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку після отримання платіжної інструкції на виконання миттєвого кредитового переказу зобов`язаний перевірити дотримання всіх необхідних умов для виконання такої платіжної інструкції та наявність і доступність коштів на рахунку платника. Надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку після вчинення всіх дій щодо перевірки блокує суму коштів платіжної операції, необхідну для виконання миттєвого кредитового переказу, або списує суму коштів платіжної операції з рахунку платника.

Моментом прийняття платіжної інструкції на виконання миттєвого кредитового переказу є зафіксований в операційно-обліковій системі надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку час надходження до нього такої платіжної інструкції від платника, незалежно від години або календарного дня її прийняття.

Згідно з ч.5 ст. 49-1 цього Закону надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний протягом 10 секунд з моменту прийняття платіжної інструкції на виконання миттєвого кредитового переказу забезпечити зарахування суми коштів за платіжною операцією на рахунок отримувача, доступність для отримувача зарахованих коштів та повідомити надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку про завершення платіжної операції.

Надавач платіжних послуг отримувача після зарахування на рахунок отримувача суми коштів за платіжною операцією з виконання миттєвого кредитового переказу зобов`язаний невідкладно безкоштовно повідомити отримувача про таке зарахування коштів у спосіб, передбачений договором між ними.

Законом України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено п. 17. За змістом п. 17 тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності зазначеним Законом установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінка аргументів сторін, доказів.

При оцінці доказів та аргументів суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача.

Судом встановлено, що підписавши кредитний договір №498950-КС-003 від 10.08.2024, відповідач прийняв умови надання всіх послуг, зокрема, строк кредитування, плату за кредит, порядок погашення кредиту, відповідальність.

Позивачем було передано відповідачу на виконання договору, визначену в них суму коштів, що підтверджується довідкою ТОВ «ПрофітГід», де вказано всю необхідну інформацію для ідентифікації цього платежу, як такого, що здійснений на виконання договору №498950-КС-003 від 10.08.2024 між позивачем та відповідачем, тобто позивачем доведено, що між сторонами було підписано цей договір, позивачем передано за допомоги Monobank відповідачу за цим договором кошти у порядку, визначеному в ньому. Зазначена довідка, як доказ здійснення платежу із використанням платіжної системи узгоджується з приписами Закону України «Про платіжні послуги».

22.11.2023 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, були внесені зміни до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» та доповнено пунктом 17 розділ ІV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки розрахованої відповідно до частини 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.

При цьому, згідно з п.17 розділу ІV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5%.

Проте Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Перехідні положення закону застосовуються у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового Закону. Таким чином положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» застосовуються виключно до кредитних договорів, укладених до 24 грудня 2023 року, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати.

Натомість до кредитних договорів, укладених після 24.12.2023, підлягає застосуванню ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1%, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті.

Пунктом 2.4. кредитного договору встановлені розміри процентних ставок: стандартна процентна ставка в день 1,50000000, фіксована; знижена процентна ставка в день 1,15012667, фіксована.

Розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитом здійснено позивачем із застосуванням стандартної процентної ставки в день 1,50000000 та зниженої процентної ставки в день 1,15012667 в межах строку кредитування з 10.08.2024 по 25.01.2025 та становить 184352,2 грн.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання за договором та не повернув кредитні кошти, а також не вносив плату за комісією за надання кредиту та проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Тому з нього на користь позивача підлягає стягненню сума неповернутого кредиту у розмірі 75000,00 грн, комісія за надання кредиту у розмірі 11250,00 грн та проценти, як плата за користування кредитом за весь період користування кредитом з 10.08.2024 по 25.01.2025.

Оскільки договір № 498950-КС-003 про надання кредиту був укладений 10.08.2024, тобто після набрання чинності Законом від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальна денна процентна ставка за кредитом для відповідача не могла перевищувати 1 %.

Таким чином, нарахування відсотків позивачем є необґрунтованим та таким, що суперечить чинному законодавству.

З врахуванням викладеного проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом терміну, на який були надані кредитні кошти з 10.08.2024 по 25.01.2025, а тому розмір заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за цим договором складає 126000,00 грн (75000,00 грн х 1% х 168 днів).

Щодо вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту у розмірі 11 250,00 грн, що встановлено п. 2.5 кредитного договору, суд зазначає наступне. 10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до положень ч. 2 ст. 8 Закону до загальних витрат за споживчим кредитом, які має понести позичальник, включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, в тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, а також юридичне оформлення. Те ж саме було прописано і в Положенні про додаткові вимоги до договорів небанківських установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затверджених постановою Правління Національного банку України № 113 від 03.11.2021. Окрім того, комісія за надання кредиту була також відображена і в тексті кредитного договору, який був підписаний відповідачем, що свідчить про його обізнаність щодо включення комісії до загальних витрат за кредитом.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 212250,00 грн, що складається із суми основного боргу у розмірі 75000,00 грн; заборгованості за процентами в сумі 126000,00 грн; суми заборгованості за комісією в розмірі 11250,00 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3247,22 грн, як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову позивачем визначена сумою 270602,2 грн. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 212250,00 грн, що становить 78,44 % від ціни позову, то з урахуванням принципу пропорційності з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2547,12 грн судового збору (3247,22 х 78,44 %).

Керуючись ст. 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором №498950-КС-003 від 10.08.2024 в розмірі 212250 (двісті дванадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 75000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 126000 (сто двадцять шість тисяч) гривень 00 копійок, заборгованості за комісією в розмірі 11250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір в розмірі 2547 (дві тисячі п`ятсот сорок сім) гривень 12 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», , місцезнаходження: б-р Лесі Українки, 26, оф.411, м. Київ, 01133;

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Д. В. Свояк