Справа № 368/1044/24
Рішення

Іменем України

"06" жовтня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Токовенко Н.О.

За участі:

Сторона позивача:

Представник позивача - адвокат Хорошун О.В.

Сторона відповідача:

Представник відповідача - адвокат Кравченко Р.Ю.

Представник відповідача - авдокат Соколовський В.Л.

Представник відповідача - адвокат Шмигаль О.Г.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Страхової компанії «Інго», ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК Україна», ОСОБА_2 , - про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд, -

В С Т А Н О В И В :

02.07.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Страхової компанії «Інго», ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК Україна», ОСОБА_2 , (яка подана представником позивача, - адвокатом Хорошун О.В.), - про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, (Том № 1, а.с., 1 5), в прохальній частині якої представник позивача просив суд винести рішення, на підставі якого:

1. Стягнути з страхової компанії «Інго» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 44492,66 грн.

2. Стягнути з страхової компанії «Інго» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо- транспортної пригоди в розмірі 2225 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо- транспортної пригоди в розмірі 97 775 грн.

4. Судові витрати по справі стягнути з Відповідачів солідарно.

Вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви, - в мотивувальній її частині, - позивач ОСОБА_1 , - обгрунтовує наступними обставинами спарави та нормами права:

03.06.2021 близько 08 години 40 хвилині, ОСОБА_2 , керуючи технічно-справним автомобілем NISSAN X-TRAir, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою автодороги Ржищів- Яблунівка, Обухівського району, Київської області, поза межами населених пунктів, проїжджаючи нерегульоване перехрестя головної та другорядної дороги на відстані 2 км від села Півці, Обухівського району, Київської області в напрямку села Пії, в порушення Правил дорожнього руху, а саме: п.16.11 ПДР, - перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч, під час виконання маневру ліворуч, - здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, на нерегульованому перехресті з другорядної дороги, не надав перевагу у русі водієві автомобіля RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, в напрямку міста Кагарлика, Обухівського району, Київської області, що призвело до зіткнення.

В результаті чого водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до медичного закладу (КЗ KOKЛ), попередній діагноз: множинні переломи ребер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 136 від 23.07.2021 встановлено, що у ОСОБА_1 , 1995 року народження, згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді пара орбітальної гематоми зліва, саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, перелому першого ребра зі зміщенням уламків праворуч. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) твердого (-их) предмета (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, та за ступенем тяжкості відносяться: перелом першого ребра справа- - до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу, інші окремо взяті ушкодження -- до тілесних ушкоджень.

Виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження могли утворитись за обставин вказаних у фабулі Постанови, тобто при ДТП яка мала місце 03.06.2021 року і можуть знаходитись в причинному зв`язку з вище вказаною ДТП.

Таким чином, грубе порушення водієм автомобіля NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - ОСОБА_2 в порушення вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, - перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року було задоволено клопотання трудового колективу товариства з обмеженої відповідальності «Європейський протеїн Україна» про передачу ОСОБА_2 на поруки трудового колективу - задоволено.

Звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України, - у зв`язку з передачею його на поруки трудового колективу товариства з обмеженої відповідальності «Європейський протеїн Україна», а кримінальне провадження № 0000547 від 03.06.2021 року, - закрито.

18 липня 2023 ОСОБА_1 звернувся до АТ СК «ІНГО» із заявою про здійснення страхового відшкодування щодо події яка трапилася 03.06.2021 р. на автодорозі Ржищів-Яблунівка, Обухівського району, Київської області, поза межами населених пунктів поза межами населених пунктів за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідь про розгляд заяви ОСОБА_1 тривалий час не надходила, тому адвокатом Хорошун О.В. направлялися відповідні адвокатські запити щодо встановлення результатів розгляду заяви ОСОБА_1 .

На адвокатський запит від 02 січня 2024 року було направлено відповідь ВТ СК «ІНГО» відмовлено у страховій виплаті ОСОБА_1 .

При зверненні до акціонерного товариства «INGO» позивачу було відмовлено, оскільки у АТ СК «ІНГО», - не виникло обов`язку здійснення виплати страхового відшкодування, так як судом питання про стягнення суми відшкодування з АТ СК «ІНГО» на користь ОСОБА_1 , - не вирішувалося, і компенсація проведена на добровільній основі, а саме, - з безпосереднім винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач у справі не може погодитися з такою позицією страховика, оскільки випадки відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Відповідно до положень даної статті, а саме положень 37.1. підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

37.1.5. підпункт 37.1.5 пункту 37.1 статті 37 виключено

37.2. Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

37.3. Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Жодного рішення на адресу ОСОБА_1 рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови не надходило до даного часу.

В той же час на адресу адвоката Хорошун О.В. надійшла відповідь АТ СК «ІНГО» про те, що ОСОБА_1 відмовлено у страховій виплаті.

При цьому надаючи відповідь на адвокатський запит, страховик не звернув увагу, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом N 1961- IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом N 1961-ГУ у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону N 1961-ГУ).

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц (провадження N14-176цс18), і відступати від неї не вбачається підстав.

Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого.

Так, пунктом 24.1. визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я

У п. 24.2. визначено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Так, ОСОБА_1 перебував на лікуванні в зв`язку з отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди:

03.06.2021 по 10.06.2021 (включно (8 днів)

11.06.2021 (1 день)

14.06.2021 по 16.06.2021 (включно (3 три)

13.10.2021 (1 день)

12.08.2022 (1 день)

12.09.2022 по 21.09.2022 (включно (10 днів)

29.11.2022 по 06.12.2022 (включно (8 днів)

21.02.2023 (1 день)

05.06.2023 по 16.06.2023 (включно (12 днів)

Всього: 45 днів

6500 грн. х 1/30 х 45 = 9750 грн.

На лікування ОСОБА_1 було витрачено кошти у сумі 44492,66 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами (додаються)

Згідно з ч. 1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

З огляду на вищевикладені норми, - відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки вина відповідача ОСОБА_2 щодо заподіяння шкоди здоров`ю позивача повністю встановлена ухвалою суду, кошти витрачені позивачем на лікування підтверджені належним чином, вважаємо що саме з відповідача страховика підлягають стягненню дані витрати, оскільки його цивільна відповідальність була застрахована.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України).

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України).

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо( ч. 1 ст. 1195 ЦК України).

Як роз`яснено в п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

В пункті № 10 зазначеної постанови зазначено, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року було задоволено клопотання трудового колективу товариства з обмеженої відповідальності «Європейський протеїн Україна» про передачу ОСОБА_2 на поруки трудового колективу - задоволено.

Звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України у зв`язку з передачею його на поруки трудового колективу товариства з обмеженої відповідальності «Європейський протеїн Україна», а кримінальне провадження № 0000547 від 03.06.2021 року, - закрито.

Таким чином, встановлено підстави для цивільної відповідальності, Відповідача ОСОБА_2 та причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 136 від 23.07.2021 встановлено, що у ОСОБА_1 , 1995 року народження, згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді пара орбітальної гематоми зліва, саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, перелому першого ребра зі зміщенням уламків праворуч. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) твердого (-их) предмета (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, та за ступенем тяжкості відносяться: перелом першого ребра справа- - до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу, інші окремо взяті ушкодження -- до тілесних ушкоджень.

З 03 червня 2021 року по даний час Позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що йому періодично потрібне лікуванні в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, травма щодня дає про себе знати в повсякденному житті та турбує його, не дивлячись на молодий вік він має постійні болі в області спини, що зумовлює дискомфорт та страждання, душевні страждання оскільки розуміє, що стан його здоров`я в зв`язку з отриманими ушкодженнями постійно нестабільний і йому приходиться пристосовуватися до життя.

Відтак, моральну шкоду, яка йому заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 03 червня 2021 року та внаслідок якої йому заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості він оцінює в розмірі 100000 грн. (сто тисяч гривень), дана виплата підлягає стягненню частково в розмірі 5% з страхової компанії, інша частина з винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Місцем вчинення дорожньо-транспортної пригоди є ділянка дороги Ржищів - Яблунівка Обухівського району Київської області, що територіально відноситься до Кагарлицького району, тому вважаємо, що даний позов підсудний саме Кагарлицькому районному суду Київської області.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що Позивачем було направлено заяву про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП страховій компанії, але ОСОБА_1 було відмовлено у здійсненні відшкодування.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалось.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що у позивача (або іншої особи) перебувають оригінали письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 9 п. 3 ст. 175 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи позивачем понесені судові витрати: витрати на правову допомогу, орієнтовна загальна вартість яких складає приблизно 25000 грн.

На підставі п. 6 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору за подання позову до суду.

У відповідності до ч. 10 п. 3 ст. 175 ЦПК України іншого позову до цього відповідача з тим самим предметом і з тих самих підстав нами не подавалось.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 4, 28, 175 ЦПК України, - представник позивача просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (позовні вимоги).

02.07.2024 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/1044/24, провадження № 2/368/634/24, (Том № 1, а.с., 34).

25.12.2024 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 16 год. 00 хв. 21.10.2024 року, (Том № 1, а.с., 44 45).

08.10.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшов відзив на позовну заяву, яка подана відповідачем, - АТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГО», (Том № 1, а.с., 52 53), наступного змісту:

- В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до AT «СК «ІНГО», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Відповідач 1, - 26.09.2024р. в ЄСІТС «Електронний Суд» отримав ухвалу і Відповідач 1 заперечує проти позову в повному обсязі з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2021р. на автодорозі Ржищів - Яблунівка, Обухівського району, Київської області сталась ДТП за участю автомобіля «Nissan», д.н. НОМЕР_1 під керуванням Відповідача 2 та автомобіля «Renault», д.н. НОМЕР_2 , - під керуванням Позивача, внаслідок даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність Відповідача 2 була застрахована Відповідачем 1 згідно полісу № 210880669.

Умови договорів обов`язково страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначаються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надалі - Закон.

При цьому варто зазначити, що Відповідач 1 не є особою, яка відшкодовує шкоду, зобов`язання страховика обмежується умовами договору страхування та виникає лише при настанні страхового випадку.

Позивач просить стягнути з Відповідача 1 витрати на лікування у розмірі 44492,66 гривень та зазначає, що він зазнав витрат на лікування через отримання тілесних ушкоджень в ДТП, яка сталась з вини Відповідача 2.

Позивач як підтвердження вини Відповідача 2 надає ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 02.02.2023р.

Згідно ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 02.02.2023р. ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми зліва, саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, перелому 1-го ребра праворуч, а також компресійно - уламковий перелом тіла 12-го грудного хребця.

Відповідач 2 пояснив, що відшкодував потерпілому збитки на загальну суму 50 000,00 гривень, а саме вартість витрат на лікування потерпілого ОСОБА_1 .

Також у вищезгаданій ухвалі зазначено, що Відповідач 2, - щиро покаявся, так як вину визнає, добровільно надав кошти для лікування потерпілого, що підтверджується показами потерпілого ОСОБА_1 .

З вищевикладеного випливає, що витрати на лікування, які заявляє Позивач вже були відшкодовані Відповідачем 2, відповідно на момент звернення з позовом до суду факт збитків, (як складової цивільно - правової відповідальності), - відсутній.

Вищезазначені обставини свідчать про відсутність факту настання цивільно - правої відповідальності Відповідача 2 і відсутності страхового випадку в розумінні ст. 6 Закону взагалі.

З огляду на вищезазначене у Відповідача 1, - немає підстав для сплати страхового відшкодування.

Слід звернути увагу суду, що чеки на підтвердження витрат на лікування датовані 2021 р., дана обставина свідчить про відсутність понесених втрат Позивачем після винесення ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 02.02.2023 р., тобто всі заявлені витрати Позивачем (чеки на лікування за 2021 рік) були відшкодовані Відповідачем 2.

Позивач у позовній заяві стверджує, що Відповідач 1 може бути звільнений від обов`язку по сплаті страхового відшкодування, за наявності підстав передбачених ст. 37 Закону, а так як в даному випадку таких підстав немає, то Відповідач 1 має сплатити страхове відшкодування, однак з даними доводами погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушений її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправна поведінка;

2) збитки:

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Відповідно ч. 1 ст. 32 Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

З огляду на те, що в даному випадку такий елемент, як «збитки», - відсутній, відповідно складу цивільно - правової відповідальності ОСОБА_2 немає, отже, - страховий випадок відсутній.

Тобто, у Відповідача 1, - немає обов`язку по сплаті страхового відшкодування не через відсутність підстав передбачених ст. 37 Закону, а через відсутність факту настання страхового випадку згідно ст. 6 Закону.

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність яко застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ).

У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

Отже, з урахуванням ч.4 ст. 36 Закону, - саме Відповідач 2 має право на отримання страхового відшкодування (компенсацію) в зв`язку з тим, що відшкодував потерпілому збитки на загальну суму 5 000,00 гривень.

Щодо моральної шкоди.

Позивач просить стягнути на його користь 2 225,00 гривень моральної шкоди з Цивільного відповідача 1.

Відповідно до п. 26 1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пунк 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпшу) фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З урахуванням того, що підстав для сплати страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю немає, відповідно, - підстав для відшкодування моральної шкоди Позивачу немає.

Щодо витрат пов`язаних з лікуванням потерпілого необхідно зазначити наступне:

Позивач в позові зазначає, що останній зазнав витрат на лікування у розмірі 44 492,66 гривень та надає відповідні чеки на підтвердження вищезазначеної суми.

Відповідно до ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

З метою визначення обґрунтованості понесених витрат позивачем AT «СК «ІНГО» звернулось до лікаря за спеціальністю судова експертиза Волобуєва О.Є.

З результатами дослідження лікарем за спеціальністю судової експертизи ОСОБА_3 склав медико - економічний висновок лікаря щодо витрат на лікування внаслідок ДТП.

Лікар за спеціальністю судової експертизи ОСОБА_3 у медико - економічному висновку лікаря щодо витрат на лікування внаслідок ДТП зазначає, що згідно пред`явлених Позивачем чеків на лікування 43 287,26 гривень відносяться до обгрунтованих витрат на лікування.

Сума у розмірі 1 655,30 гривні не відноситься до лікування, відповідно не підлягає до відшкодуванню Відповідачем 1 згідно ст. 24 Закону, зокрема, - Позивачем заявлені такі витрати як: засоби гігієни, нерозбірливі чеки, послуги, які не відносяться до процесу лікування.

Щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Позивач просить стягнути вирати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 гривень.

Віповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не було надано детального опису наданих послуг та підтвердження їх оплати, тому підстав для задоволення витрат на правову допомогу немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути

співрозмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на

5) репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Віповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неправомірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, визначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим.

Отже, вирішуючи питання про розподіл витрат на правову допомогу, суд має враховувати, що розмір розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є оціночним поняттям, яке вирішується судом на власний розсуд, зменшення розміру таких витрат є правом суду.

Позивач жодним чином не обгрунтував вартість витрат на професійну правничу допомогу, не надав розрахунку розміру професійної правничої допомоги, не зазначив детальний опис робіт (наданих послуг), відповідно не довів належним чином розмір вартості наданої професійної правничої допомоги.

Не надано також доказів оплати наданої професійної правничої допомоги.

Також, слід звернути увагу що ціна позову та розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспіврозмірними, даний спір не є складним, має сформовану судову практику, матеріали справи не є об`ємними, фактично всі обставини справи встановлені, тому підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розміру немає.

В разі надання представником позивача документів на підтвердження оплати та обґрунтованості наданої професійної правничої допомоги просить суд, зменшити розмір витрат на правову допомогу в розмірі до 5 000,00 гривень так як ціна позову та витрати на правову допомогу не є співрозмірними.

З урахуванням викладеного вище, - просить суд відмовити у задоволенні позову відносно Відповідача 1 AT «СК «ІНГО», - повністю.

16.10.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, (Том № 1, а.с., 79 86), який подано представником відповідача ОСОБА_2 , - адвокатом Соколовським Валерієм Леонідовичем, - наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться цивільна справа № 368/1044/24 за позовом ОСОБА_1 до АТ СК «ІНГО», ОСОБА_2 , - про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Реалізуючи своє право на надання заперечень на позовну заяву передбачених ст. 178 ЦПК України, - відповідач ОСОБА_2 вказує наступне:

Пунктом 4 ч. 3 ст. 178 ЦПК України: 4) обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується.

Відповідач визнає обставини виникнення ДТП, а саме ті, які встановлено Кагарлицьким районним судом Київської області під час розгляду справи № 368/710/21, а саме те, що він 03.06.2021 близько 08 години 40 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою автодороги Ржищів - Яблунівка, Обухівського району, Київської області, поза межами населених пунктів, проїжджаючи нерегульоване перехрестя головної та другорядної дороги на відстані 2 км від села Півці, Обухівського району, Київської області в напрямку села Пії, в порушення Правил дорожнього руху, а саме: п.16.11 ПДР - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, під час виїзду з другорядної дороги на головну та її перетині, не надав перевагу у русі водієві автомобіля RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, в напрямку міста Кагарлика, Обухівського району, Київської області, що призвело до зіткнення.

У результаті чого водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до медичних закладів.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 136 від 23.07.2021 встановлено, що у ОСОБА_1 , 1995 року народження, згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми зліва, саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, перелому першого ребра зі зміщенням уламків праворуч. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) твердого (-их) предмета (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, та за ступенем тяжкості відносяться: перелом першого ребра справа - до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу, інші окремо взяті ушкодження - до тілесних ушкоджень.

Виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження могли утворитись за обставин вказаних у фабулі Постанови, тобто при ДТП яка мала місце 03.06.2021 і можуть знаходитись в причинному зв`язку з вище вказаною ДТП.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 111/Е від 09.08.2022 встановлено, що у ОСОБА_1 , 1995 року народження, мали місце ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми зліва, саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, перелому 1-го ребра праворуч, а також компресійно- уламковий перелом тіла 12-го грудного хребця.

Описані ушкодження утворились від дії тупого (-их) предмета (-ів), по давності можуть відноситися по строку і обставинам вказаним в ухвалі суду, відносяться до категорії СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21-го дня.

Тілесне ушкодження у вигляді компресійного перелому 12-го грудного хребця могло утворитися і знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з обставинами дорожньо- транспортної пригоди, яка мала місце 03.06.2021.

Також, Відповідач -2 погоджується із тим, що на момент виникнення даної дорожньо- транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована в АТ СК «ІНГО» (01054, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 33) на підставі полісу № АР 594409.

Відповідно до страхового договору ліміт страхового відшкодування шкоди завданої здоров`я становить 260 000 (двісті шістдесят тисяч) гривень

За шкоду заподіяну майну 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 178 ЦПК України: 5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Відповідач не погоджується з правовою оцінкою обставин, наданою позивачем у позовній заяві, щодо обсягу моральної шкоди, яка підлягає стягненню з нього у судовому порядку та категорично не погоджується з тим, що він являється належним Відповідачем у справі.

По - перше:

- Так, у період часу з 23.06.2018 по 22.01.2024 ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Київ-Атлантик Україна» (на даний час ТОВ Київ-Атлантик Україна), та був призначений на посаду Директора, заступника Генерального директора ПрАТ «Київ-Атлантик Україна», за сумісництвом (доказ - копія Наказу №59/2-К від 23.06.2018).

Відповідно до наказу № 4-1 від 02.01.2020 «Про використання службового автомобільного транспорту» та додатку № 1 до Наказу за ОСОБА_2 закріплено службовий автомобіль «Nissan Х-Trail» д.н.з. НОМЕР_1 .

У момент ДТП Відповідач ОСОБА_2 на службовому транспортному засобі рухався на робоче місце, яке було розташоване за адресою: Київська область, м. Миронівка, вул. Степова, 8, тобто виконував свої трудові (службові) обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Верховний суд України у справі № 6-933цс16 прийшов до наступного висновку - правова позиція ВСУ: Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Враховуючи те, що Відповідач - 2 не являється належним відповідачем за даним позовом, тому у задоволенні позовних вимог до останнього треба відмовити.

У разі відсутності клопотання позивача про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовити у задоволенні позову.

Дана правова позиція визначена Верховним судом у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 457/821/20 провадження № 61-2021СВ22.

Відповідно до якої установлено, що за змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи.

Фізичні і юридичні особи, за змістом частини другої статті 48 ЦПК України, можуть бути позивачем і відповідачем, тобто є сторонами.

У цивільному процесі сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, які мають юридичну заінтересованість в результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов`язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів.

Відповідачем є особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнає чи оспорює його суб`єктивне право, свободи чи інтерес, який охороняється законом.

При цьому обов`язок визначати суб`єктний склад спору покладено на позивача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред 'явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, - суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

З урахуванням вище зазначеного вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є необґрунтованими та у його задоволенні необхідно відмовити.

По-друге:

Відповідач-2 не погоджується із сумою моральної шкоди, яка підлягає стягненню з нього.

Вважає, що сума моральної шкоди у розмірі 97 775 (дев`яносто сім тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень є необґрунтованою, суттєво завищеною та не відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, а відтак у її задоволенні варто відмовити.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. До такого рішення прийшов Верховний суд у постанові 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з близькими людьми.

Відповідач -2 з метою мінімізації моральних страждань Позивача з першого дня настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень розпочав активно цікавитися станом здоров`я останнього, неодноразово вибачався за свої ненавмисні та необережні дії, які спричинили дану дорожньо-транспортну пригоду. Відповідач - 2 відвідував Позивача у закладі охорони здоров`я та вказував на бажання виправити ситуацію, яка сталася посильними для нього діями.

Так, Відповідач будучи застрахованим у АТ СК «ІНГО», на підставі Полісу АР594409 своєчасно звернувся до страховика з повідомленням про настання страхового випадку та надав повний пакет документів необхідних для виплати страхового відшкодування потерпілому.

В подальшому розуміючи, що його цивільно-правова відповідальність застрахована та межі страхових лімітів становили 130 000 гривень шкода завдана майну та 260 000 гривень шкода завдана здоров`ю кожного потерпілого, але процедура початку такої виплати може розтягнутися у часі, тому вирішив добровільно відшкодувати завдану шкоду.

Так, 06.09.2021 Відповідач-2 ОСОБА_2 добровільно відшкодував шкоду завдану ДТП, а саме 44 492, 66 грн, що є повною вартістю лікування і підтверджується наданими позивачем квитанціями + 5 507,34 грн. сума відшкодування моральної шкоди.

Доказами добровільного відшкодування шкоди є квитанція 0.0..1 (код квитанції 9244-0424-3069-0057) від 06.09.2021 (копія квитанції додається).

Позивачем факт добровільного відшкодування шкоди ОСОБА_2 під час судового розгляду у кримінальному провадженні підтвердив і сам потерпілий.

Даний факт додатково підтверджує, що ОСОБА_2 усіма можливими способами вчиняв дії для мінімізації моральної шкоди завданої останнім.

Таким чином, Відповідач - 2 добровільно відшкодував моральну шкоду завдану у зв`язку з вчиненням злочину Позивачу у розмірі 5 507,34 грн. та дана сума відшкодування моральної шкоди є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілих і не призведе до безпідставного їх збагачення.

Щодо строків встановлених судом для надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 25.09.2024 ухвалено рішення про відкриття провадження у справі.

Призначено справу до розгляду по суті на 21.10.2024 на 16:00 у залі суду за адресою: м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3.

Запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов, згідно із вимогами ст. 178 ЦПК України.

Копію ухвали суду, позов з додатками відповідач отримав 16.10.2024 в Кабінеті підсистеми Електронний суд ЕСІТС.

Таким чином, відповідач реалізував своє право на надання відзиву на позовну заяву у межах строку визначеного судом.

Пунктом 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України: 8) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно складуть 25 000 гривень 00 копійок, який включатиме гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Докази на понесення судових витрат будуть надані до закінчення розгляду справи.

На підста ві викладеного, керуючись ст. 124, 178 ЦПК України та ст. 1172 ЦК України, - представник відповідача просить суд винести судове рішення, на підставі якого:

1. Прийняти цей відзив та врахувати викладені у ньому доводи та надані докази при вирішенні справи по суті.

2. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП - відмовити.

3. Керуючись вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України, надати відповідачу строк протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду для подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу, які відповідач платив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

03.12.2024 року судом винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 142 144), згідно якої:

1. Клопотання представника позивача, - адвоката Хорошун О.В., - задовольнити.

2. В справі № 368/1044/24, провадження № 2/368/634/24, за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Страхова компанія «ІНГО», ОСОБА_2 , - про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

- залучити в якості відповідача юридичну особу, - ТОВ "КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА", (Код: 22929481, реєстраційни йномер: 000004521, юридична адреса: 20635, Черкаська область, Звенигородський район, село Лебедин, ул. Заводська, будинок 17).

3. В зв`язку з залучення співвідповідача, - ТОВ "КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА", - оголосити перерву до 17 год. 00 хв. 13.01.2024 року.

4. Роз`яснити відповідачу, - юридичній особі, - ТОВ "КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА", - що вона має процесуальбні права та обов`язки, які передбачені ст.ст. 43, 44 ЦПК України та те, що за її клопотанням слухання справи може початися спочатку, та викликати представника відповідача в наступне судове засідання.

22.01.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яка подана представником відповідача, - адвокатом Шмиголь О.Г., (Том № 2, а.с., 169 174), наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться цивільна справа № 368/1044/24 за позовом ОСОБА_1 до АТ СК «ІНГО», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Реалізуючи своє право на надання заперечень на позовну заяву передбачених ст. 178 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 вказує наступне:

Пунктом 4 ч. 3 ст. 178 ЦПК України: 4) обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується.

Відповідач визнає обставини виникнення ДТП, а саме ті, які встановлено Кагарлицьким районним судом Київської області під час розгляду справи № 368/710/21, а саме те, що він 03.06.2021 близько 08 години 40 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою автодороги Ржищів - Яблунівка, Обухівського району, Київської області, поза межами населених пунктів, проїжджаючи нерегульоване перехрестя головної та другорядної дороги на відстані 2 км від села Півці, Обухівського району, Київської області в напрямку села Пії, в порушення Правил дорожнього руху, а саме: п.16.11 ПДР - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, під час виїзду з другорядної дороги на головну та її перетині, не надав перевагу у русі водієві автомобіля RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, в напрямку міста Кагарлика,

Обухівського району, Київської області, що призвело до зіткнення.

У результаті чого водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до медичних закладів.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 136 від 23.07.2021 встановлено, що у

ОСОБА_1 , 1995 року народження, згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді пара орбітальної гематоми зліва, саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, перелому першого ребра зі зміщенням уламків праворуч. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) твердого (-их) предмета (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, та за ступенем тяжкості відносяться: перелом першого ребра справа - до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу, інші окремо взяті ушкодження - до тілесних ушкоджень.

Виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження могли утворитись за обставин вказаних у фабулі Постанови, тобто при ДТП яка мала місце 03.06.2021 і можуть знаходитись в причинному зв`язку з вище вказаною ДТП.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 111/Е від 09.08.2022 встановлено, що у ОСОБА_1 , 1995 року народження, мали місце ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми зліва, саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, перелому 1-го ребра праворуч, а також компресійно- уламковий перелом тіла 12-го грудного хребця.

Описані ушкодження утворились від дії тупого (-их) предмета (-ів), по давності можуть відноситися по строку і обставинам вказаним в ухвалі суду, відносяться до категорії СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21-го дня.

Тілесне ушкодження у вигляді компресійного перелому 12-го грудного хребця могло утворитися і знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з обставинами дорожньо- транспортної пригоди, яка мала місце 03.06.2021.

Також, Відповідач -2 погоджується із тим, що на момент виникнення даної дорожньо- транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована в АТ СК «ІНГО» (01054, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 33) на підставі полісу № АР594409.

Відповідно до страхового договору ліміт страхового відшкодування шкоди завданої здоров`я становить 260 000 (двісті шістдесят тисяч) гривень

За шкоду заподіяну майну 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 178 ЦПК України: 5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Відповідач не погоджується з правовою оцінкою обставин, наданою позивачем у позовній заяві, щодо обсягу моральної шкоди, яка підлягає стягненню з нього у судовому порядку та категорично не погоджується з тим, що він являється належним Відповідачем у справі.

По - перше:

Так, у період часу з 23.06.2018 по 22.01.2024 ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Київ-Атлантик Україна» (на даний час ТОВ Київ-Атлантик Україна) та був призначений на посаду Директора, заступника Генерального директора ПрАТ «Київ-Атлантик Україна», за сумісництвом (доказ - копія Наказу №59/2-К від 23.06.2018).

Відповідно до наказу № 4-1 від 02.01.2020 «Про використання службового автомобільного транспорту» та додатку № 1 до Наказу за ОСОБА_2 закріплено службовий автомобіль «Nissan Х-Trail» д.н.з. НОМЕР_1 .

У момент ДТП Відповідач ОСОБА_2 на службовому транспортному засобі рухався на робоче місце, яке було розташоване за адресою: Київська область, м. Миронівка, вул. Степова, 8, тобто виконував свої трудові (службові) обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Верховний суд України у справі № 6-933цс16 прийшов до наступного висновку - правова позиція ВСУ: Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Враховуючи те, що Відповідач - 2 не являється належним відповідачем за даним позовом, тому у задоволенні позовних вимог до останнього треба відмовити.

У разі відсутності клопотання позивача про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовити у задоволенні позову.

Дана правова позиція визначена Верховним судом у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 457/821/20 провадження № 61-2021СВ22.

Відповідно до якої установлено, що за змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи.

Фізичні і юридичні особи, за змістом частини другої статті 48 ЦПК України, можуть бути позивачем і відповідачем, тобто є сторонами.

У цивільному процесі сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, які мають юридичну заінтересованість в результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов`язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів.

Відповідачем є особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнає чи оспорює його суб`єктивне право, свободи чи інтерес, який охороняється законом.

При цьому обов`язок визначати суб`єктний склад спору покладено на позивача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Встановивши, що позов пред 'явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

З урахуванням вище зазначеного вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є необґрунтованими та у його задоволенні необхідно відмовити.

По-друге:

Відповідач-2 не погоджується із сумою моральної шкоди, яка підлягає стягненню з нього.

Вважає, що сума моральної шкоди у розмірі 97 775 (дев`яносто сім тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень є необґрунтованою, суттєво завищеною та не відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, а відтак у її задоволенні варто відмовити.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. До такого рішення прийшов Верховний суд у постанові 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній

особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з близькими людьми.

Відповідач -2 з метою мінімізації моральних страждань Позивача з першого дня настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень розпочав активно цікавитися станом здоров`я останнього, неодноразово вибачався за свої ненавмисні та необережні дії, які спричинили дану дорожньо-транспортну пригоду. Відповідач - 2 відвідував Позивача у закладі охорони здоров`я та вказував на бажання виправити ситуацію, яка сталася посильними для нього діями.

Так, Відповідач будучи застрахованим у АТ СК «ІНГО», на підставі Полісу АР594409 своєчасно звернувся до страховика з повідомленням про настання страхового випадку та надав повний пакет документів необхідних для виплати страхового відшкодування потерпілому.

В подальшому розуміючи, що його цивільно-правова відповідальність застрахована та межі страхових лімітів становили 130 000 гривень шкода завдана майну та 260 000 гривень шкода завдана здоров`ю кожного потерпілого, але процедура початку такої виплати може розтягнутися у часі, тому вирішив добровільно відшкодувати завдану шкоду.

Так, 06.09.2021 Відповідач-2 ОСОБА_2 добровільно відшкодував шкоду завдану ДТП, а саме 44 492, 66 грн, що є повною вартістю лікування і підтверджується наданими позивачем квитанціями + 5 507,34 грн. сума відшкодування моральної шкоди.

Доказами добровільного відшкодування шкоди є квитанція 0.0..1 (код квитанції9244-0424-3069-0057) від 06.09.2021 (копіяквитанціїдодається).

Позивачем факт добровільного відшкодування шкоди ОСОБА_2 під час судового розглядуукримінальному провадженні підтвердив і сам потерпілий.

Даний факт додатково підтверджує, що ОСОБА_2 усіма можливими способами вчиняв дії для мінімізації моральної шкоди завданої останнім.

Таким чином, Відповідач - 2 добровільно відшкодував моральну шкоду завдану у зв`язку з вчиненням злочину Позивачу у розмірі 5 507,34 грн. та дана сума відшкодування моральної шкоди є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілих і не призведе до безпідставного їх збагачення.

Щодо строків встановлених судом для надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 25.09.2024 ухвалено рішення про відкриття провадження у справі.

Призначено справу до розгляду по суті на 21.10.2024 на 16:00 у залі суду за адресою: м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3.

Запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов, згідно із вимогами ст. 178 ЦПК України.

Копію ухвали суду, позов з додатками відповідач отримав 16.10.2024 в Кабінеті підсистеми Електронний суд ЕСІТС.

Таким чином, відповідач реалізував своє право на надання відзиву на позовну заяву у межах строку визначеного судом.

Пунктом 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України: 8) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно складуть 25 000 гривень 00 копійок, який включатиме гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Докази на понесення судових витрат будуть надані до закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 178 ЦПК України та ст. 1172 ЦК України, - представник відповідача просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти цей відзив та врахувати викладені у ньому доводи та надані докази при вирішенні справи по суті.

2. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП - відмовити.

3. Керуючись вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України, надати відповідачу строк протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду для подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу, які відповідач платив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

В судові засідання позивач фізична особа - ОСОБА_1 , - не з`являвся, хоча, - повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`являлася його представник, - адвокат Хорошун О.В.

В судовому засіданні предстаник позивача фізичної особи ОСОБА_1 , - адвокат Хорошун О.В., - позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник позивача обгрунтовував свою правову позицію щодо необхідності задоволення позову обставинами та нормами права, які зазначені в мотивувальній частині позовної заяви, та які викладені судом в повному обсязі вище по тексту в мотивувальній частині даного рішення суду.

В судові засідання відповідач фізична особа - ОСОБА_2 , - не з`являвся, хоча, - повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився його представник, - авдокат Соколовський В.Л.

В судовому засіданні представник відповідача фізичної особи - ОСОБА_2 , - адвокат Соколовський В.Л., - заперечував проти позову в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача обгрунтовував свою правову позицію щодо необхідності відмови у задоволенні позову обставинами та нормами права, які зазначені в мотивувальній частині відзиву на позовну заяву, та які викладені судом в повному обсязі вище по тексту в мотивувальній частині даного рішення суду.

В судовому засіданні представник відповідача, - юридичної особи - Страхової компанії «Інго», - Кравченко Р.Ю., - заперечував проти задоволення позову, та просив відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача обгрунтовував свою правову позицію щодо необхідності відмови у задоволенні позову обставинами та нормами права, які зазначені в мотивувальній частині відзиву на позовну заяву, та які викладені судом в повному обсязі вище по тексту в мотивувальній частині даного рішення суду.

В судовому засіданні представник відповідача, - юридичної особи ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК Україна», - Шмигаль О.В., - заперечував проти задоволення позову, та просив відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача обгрунтовував свою правову позицію щодо необхідності відмови у задоволенні позову обставинами та нормами права, які зазначені в мотивувальній частині відзиву на позовну заяву, та які викладені судом в повному обсязі вище по тексту в мотивувальній частині даного рішення суду.

Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, - приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позову, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність:

- підсудність справ цивільної юрисдицкці врегульована Параграфом 3 ЦПК України, а саме, - ст.ст. 26 32 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстратором юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Суд зазначає, що положення ст. 27 ЦПК України, - визначають загалні правила підсудності, проте, - чинним ЦПК України, - передбачено також правила альтернативної підсудності (підсудність за вибором позивача), та правила виключної підсудності.

Правила альтернативної підсудності визначені в ст. 28 ЦПК України.

Так, - згідно ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або місцем заподіяння шкоди.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 02.02.2023 року в справі № 368/710/21, провадження № 1 кп/368/64/23, (Том № 1, а.с., 24 25), - місцем вчинення діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, - мало місце (відбулося) територіально за адресою:

- ділянка автодороги Ржищів Яблунівка Обухівського району Київської області, та, - до адміністративно територіальної реформи, - розміщена була на території Кагарлицького району Київської області.

Що стосується тієї обставини, що с. Яблунівка Київської області, - наразі відноситься до Обухівського району, а справа слухається не в Обухіському районному суді Київської області, а в Кагарлицькому районному суді Київської області, то суд зазначає наступне:

Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про затвердження воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», - с. Яблунівка Київської області, - відноситься до Обухівського району Київської області.

Разом з тим, відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, - місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою, а так як с. Яблунівка, до адміністративно територіальної реформи, входило до складу Кагарлицького району Київської області, - то дану справу слід слухати в Кагарлицькому районному суді Київської області.

Відповідно, враховуючи:

- предмет позову (стягнення шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення);

- місце заподіяння шкоди, -

- та положення ч. 3 ст. 28 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанції, так як в даному випадку має місце правило альтернативної підсудності, - підсудність за вибором позивача.

Сторони по справі:

- позивачем по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Межиріч Канівського району Черкаської області, України, громадянин України, паспорт громадянина України, - ID картка № НОМЕР_3 , виданий 07.10.2030 року органом 7120, РНОКПП: НОМЕР_4 , (Том № 1, а.с., 17 зворотня сторона), адреса: АДРЕСА_1 ).

Позивач в даному цивільному провадженні, - ОСОБА_1 , - мав кримінально - правовий статус потерпілого в рамках кримінального провадження № 0000547 від 03.06.2021 року, - за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 286 КК України, (Том № 1, а.с., 21 зворотня сторона).

- відповідачами у даній справі є:

- фізична особа, - ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Рубіжне Луганської області, громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , (Том № 1, а.с. 43), місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Дана фізична особа була залучена позивачем ОСОБА_1 в якості віповідача первинно, - під час подання позовної заяви, (Том № 1, а.с., 1).

- юридична особа, - АТ «Страхова компанія «ІНГО», (01054, м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська, 33, Код );

Дана юридична особа була залучена в якості відповідача позивачем ОСОБА_1 , - первинно, - під час подання первинної позовної заяви, (Том № 1, а.с., 1).

- ТОВ "КИЇВ-АТЛАНТИК УКРАЇНА", (Код: 22929481, реєстраційни йномер: 000004521, юридична адреса: 20635, Черкаська область, Звенигородський район, село Лебедин, ул. Заводська, будинок 17).

Дана юридична особа була залучена в якості відповідача за клопотанням представника позивача (Том № 1, а.с., 105106), - на підставі ухвали суду від 03.12.2024 року, (Том № 1, а.с., 143 144).

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- фактичні обставини справи (виникнення спірних правовідносин), - судом встановлено з мотивувальної частини ухвали Кагарлицького районного суду Київської області в справі № 368/710/21, провадження № 1 кп/368/64/23, (Том « 1, а.с., 24 25), - в кримінальному провадженні № 0000547 від 03.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 286 КК України, згідно якої:

- ОСОБА_2 03.06.2021 року близько 08 години 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем NISSAN X TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою автодороги Ржищів Яблунівка, Обухівського району Київської області, поза межами населених пунктів, проїжджаючи нерегульоване перехрестя головної та другорядної дороги на відстані 2 км від села Півці, Обухівського району, Київської області в напрямку села Пії, в порушення Правил дорожнього руху, а саме: п. 16.11 ПДР на переххресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, під час виїзду з другорядної дороги на головну та її перетині, не надав перевагу в русі водієві автомобіля RENAULT DASTER, реєстраціний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, в напрямку міста Кагарлика, Обухівського району, Київської області, що призвело до зіткнення.

В результаті чого водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді параобрітальної гематоми зліва, саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, перелому 1 го ребра праворуч, а також компресійно уламковий перелом тіла 12 го грудного хребця.

Описані ушкодження утворилися від дії тупого (-их) предметів), по давності можуть відноситися по строку і обставинам вказаним в ухвалі суду, відносяться до категорії СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, так як для зрощення переломів необхіднийтермін більше 21 го дня.

Тілесне ушкодження у вигляді компресійного перелому 12 го грудного хребця могло утворитися і знаходиться в причинно наслідоковому зв`язку з обставинами дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 03.06.2021 року.

Таким чином, грубе порушення водієм автомобіля NISSAN X TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення середнього ступеню тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто злочин який суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно резолютивної частини вищевказаної ухвали суду від 02.02.2023 року в справі № 368/710/21, провадження № 1 кп/368/64/23, (Том № 1, а.с., 25):

- Клопотання Трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейський протеїн Україна» (, юридична адреса: 04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 23) про передачу обвинуваченого ОСОБА_2 на поруки трудовому колективу задовольнити.

- Звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України в зв`язку з передачею його на поруки Трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейський протеїн України», а кримінальне провадження 0000547 від 03.06.2021 року закрити.

Також судом у резолютиивній частині даної ухвали:

- повідомлено обвинуваченого ОСОБА_2 про кримінальну відповідальність за невиконання ухвали суду;

- роз`яснено трудовому колективу (який взяв на поруки обвинуваченого) права трудового колективу;

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати, - витрати на залучення експертів на проведення судових експертиз, які були проведені в рамках аркимінального провадження;

- вирішено долю речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

В даному випадку, що стосується мотивувальної участини вищевказаної ухвали суду про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , - суд вважає за необхідне настосувати положення ч.ч. 1, 6 ст. 82 ЦПК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, - підставою для виникнення цивільно правових відносин між позивачем у даній справі та відповідачами, та, відповідно, зверненням до суду позивача з позовною заявою в порядку ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, - є подія, а саме, - подія у виді дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 03.06.2021 року орієнтовно о 08 год. 40 хвилин на ділянці автодороги Ржищів Яблунівка Обухівського району Київської області, - поза межами населених пунктів, - на відстані 2 км від села Півці Обухівського району Київської області, яка, спочатку органом досудового розслідування, а потім судом була кваліфікована як кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

В межах вищевказаного кримінального провадження:

- позивач у даному цивільному провадженні ОСОБА_1 був потерпілим;

- відповідач (як його зазначив позивач у своїй позовній заяві), - ОСОБА_2 , - був обвинуваченим.

Отже:

- факт наявності ДТП, яке було кваліфіковано органами досудового розслідування та судом, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - сторонами не оспорюється, та, відповідно, - мав місце;

- факт того, що вищевказане ДТП, - виникло внаслідок порушення відповідачем у даній справі, - ОСОБА_2 (який був обвинуваченим у кримінальному провадженні), - сторонами не оспорюється;

- факт того, що внаслідок ДТП позивачеві ОСОБА_1 заподіяно шкоди, - сторонами не оспорююється, -

- доведено в рамках даного цивільного провадження на підставі:

- вступу в законну силу ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 02.02.2023 року в справі № 368/710/21, провадження № 1 кп/368/64/23;

- ч.ч. 1, 6 ст. 82 ЦПК України.

Проте, - відповідачами у даній справі, - оспорюється:

- відповідачем, фізичною особою, ОСОБА_2 , - що саме він повинен відшкодовувати шкоду, яка заподіяна позивачеві ОСОБА_4 внаслідок ДТП, тобто, - що він є належним відповідачем в рамках даного цивільного провадження;

- відповідачем, юридичною особою, - Страхова компанія «Інго», - що саме вона повинна відшкодовувати збитки, які заподіяні ДТП;

- відповідачем, - юридичною особою, - ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК Україна», - що саме вона повинна відшкодовувати збитки, які заподіяні ДТП.

Отже, що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_1 до відповідача, - ОСОБА_2 , - ту суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити, так як суд вважає, що ОСОБА_2 , - в рамках даного цивільного провадження не є належним відповідачем, а повинен бути як третя особа на стороні відповідачів, - юридичних осіб.

Свою правову позицію щодо такого висновку суд обгрунтовує наступним обставинами справи та нормами права:

- Як було вже судом вище зазначено, - факт ДТП, винуватість ОСОБА_2 , спрчинення шкоди позивачу ОСОБА_1 , - в межах даного цивільного провадження доведено на підставі належних, допустимих та достатніх доказів, проте, - позивачем не доведено, що саме відповідач фізична особа ОСОБА_1 , - повинен відшкодовувати таку шкоду позивачеві, з огляду на наступне:

- Як вбачається з матеріалів справи, - в результаті ДТП, яка була кваліфікована як вчинення кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 286 КК України, - позивач ОСОБА_1 (який в рамках кримінального провадження мав кримінально правовий статус потерпілого), - отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до медичних закладів, (Том № 1, а.с., 10 11, 17, 33,

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 136 від 23.07.2021 встановлено, що у ОСОБА_1 , 1995 року народження, (позивача у даному цивільному провадженні), - згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми зліва, саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, перелому першого ребра зі зміщенням уламків праворуч. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) твердого (-их) предмета (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, та за ступенем тяжкості відносяться: перелом першого ребра справа - до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу, інші окремо взяті ушкодження - до тілесних ушкоджень.

Виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження могли утворитись за обставин вказаних у фабулі Постанови, тобто при ДТП яка мала місце 03.06.2021 і можуть знаходитись в причинному зв`язку з вище вказаною ДТП.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 111/Е від 09.08.2022 встановлено, що у ОСОБА_1 , 1995 року народження, мали місце ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми зліва, саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, перелому 1-го ребра праворуч, а також компресійно- уламковий перелом тіла 12-го грудного хребця.

Описані ушкодження утворились від дії тупого (-их) предмета (-ів), по давності можуть відноситися по строку і обставинам вказаним в ухвалі суду, відносяться до категорії СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21-го дня.

Тілесне ушкодження у вигляді компресійного перелому 12-го грудного хребця могло утворитися і знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з обставинами дорожньо- транспортної пригоди, яка мала місце 03.06.2021.

Також, Відповідач в даному цивільному провадженні, - погоджується із тим, що на момент виникнення даної дорожньо- транспортної пригоди, - його цивільно-правова відповідальність була застрахована в АТ СК «ІНГО» (01054, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 33) на підставі полісу № АР594409.

Хоча суд зазначає, що позивачем поліс цивільно правової відповідальності до позову не додано.

Відповідно до страхового договору ліміт страхового відшкодування шкоди:

- завданої здоров`ю, - становить 260 000 (двісті шістдесят тисяч) гривень

- заподіяну майну становить 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень.

Проте, - з огляду на обставини справи, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про закриття кримінального провадження, та, з огляду на ті обставини, що цивільно правова відповідальність транспортного засобу була застраховна (забезпечена) в установленому Законом порядку, - суд вважає, що ОСОБА_2 , який був зазначений позивачем як відповідач, - не є належним відповідачем, а тому в задловоленні позову в цій частині слід відмовити з цієї підстави, - з огляду на наступне:

- Як вбачається з матеріалів справи, - у період часу з 23.06.2018 по 22.01.2024 (дата ДТП, - 03.06.2021 року) ОСОБА_2 (відповідач у даному цивільному провадженні), - перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Київ-Атлантик Україна» (на даний час ТОВ Київ-Атлантик Україна), - співвідповідачем по даній справі, (Том № 1, а.с., 92 93), - який був залучений на підставі ухвали суду від 03.12.2024 року Том № 1, а.с., 142 144).

Відповідач в даному цивільному провадженні, - ОСОБА_2 був призначений на посаду Директора, заступника Генерального директора ПрАТ «Київ-Атлантик Україна», за сумісництвом ще з 23.06.2023 року (доказ - копія Наказу №59/2-К від 23.06.2018, - а.с., 98).

Відповідно до наказу № 4-1 від 02.01.2020 «Про використання службового автомобільного транспорту», та додатку № 1 до Наказу, (Том № 1, а.с., 96 97), - за відповідачем у даній справі, - ОСОБА_2 було закріплено транспортний засіб, - службовий автомобіль «Nissan Х-Trail», - д.н.з. НОМЕР_1 , - яким керував відповідач ОСОБА_2 в момент ДТП.

Отже, - в судовому засіданні достеменно встановлено ті факти, що:

- у момент ДТП Відповідач ОСОБА_2 рухався на службовому транспортному засобі рухався на робоче місце, яке було розташоване за адресою: Київська область, м. Миронівка, вул. Степова, 8;

- у момент ДТП Відповідач ОСОБА_2 виконував свої трудові (службові) обов`язки.

Отже, власником транспортного засобу, на якому рухався відповідач ОСОБА_2 , який, в свою чергу, - виконував свої трудові обов`язки, - була юридична особа.

Згідно ж ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Верховний суд України у справі № 6-933цс16 прийшов до наступного висновку:

- Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Враховуючи те, що Відповідач - 2 не являється належним відповідачем за даним позовом, тому у задоволенні позовних вимог до останнього треба відмовити.

У разі відсутності клопотання позивача про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовити у задоволенні позову.

Дана правова позиція визначена Верховним судом у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 457/821/20 провадження № 61-2021СВ22.

Суд зазначає, що клопотань сторони позивача (ні позивача ОСОБА_1 , ні його представника адвоката Хорошун Оксани Володимирівни), - про заміну неналежного позивача фізичну особу, - ОСОБА_2 , - на належного позивача, - ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК УКРАЇНА», - до суду не надходили, а було лише задоволено клопотання представника позивача про залучення до участі в справі в якості співвідповідача юридичну особу, - ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК УКРАЇНА», - без клопотання сторони позивача про заміну (виключення) неналежного відповідача, яким є фізична особа, - ОСОБА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи.

Фізичні і юридичні особи, за змістом частини другої статті 48 ЦПК України, можуть бути позивачем і відповідачем, тобто є сторонами.

У цивільному процесі сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, які мають юридичну заінтересованість в результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов`язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів.

Відповідачем є особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнає чи оспорює його суб`єктивне право, свободи чи інтерес, який охороняється законом.

Суд наголошує, що обов`язок визначати суб`єктний склад спору покладено на позивача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору, - є правом позивача.

Разом з тим, - установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову, - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Встановивши, що позов пред 'явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, - суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Враховуючи вищевказане, - суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_5 до відповідача, - фізичної особи, - ОСОБА_2 , - є необґрунтованими, так як дана фізична особа, яка зазначена (визначена) стороною позивача, як відповідач, - не є належним відповідачем у даному цивільному провадженні, а тому, - в цій частині позову слід відмовити саме з цієї підстави.

Отже, - визнання судом факту того, що фізична особа ОСОБА_2 , - є неналежним відповідачем, - тягне за собою відмову у задоволенні даного позову в частині:

- стягнення з фізичної особи, якою є ОСОБА_2 , - на користь позивача фізичної особи, якою є ОСОБА_1 , - моральної шкоди.

Що стосується відмови в задоволенні позову до співвідповідача, - Страхової компанії «Інго», - то в задоволенні позовних вимог, - також слід відмовити, - з огляду на наступне:

Перш за все слід зазначити, що сторона позивача, зокрема, - представник позивача, - адвокат Хорошун О.В., - неналежним чином визначилася під час судового слухання даного цивільного провадження з позовними вимогами.

- Так, в прохальній частині позовної заяви, яка надійла на адресу Кагарлицького районного суду Київської області 02.07.2024 року, (Том № 1, а.с. 5), - позовні вимоги до відповідача, - юридичної особи, - Страхової компанії «Інго», - позовні вимоги до даного відповідача мають наступний зміст:

1. Стягнути з страхової компанії «Інго» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 44492,66 грн.

2. Стягнути з страхової компанії «Інго» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо- транспортної пригоди в розмірі 2225 грн.

02.07.2024 року дана справа надійшла на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, автоматизованою системою документообігу суду присвоєно, - справа № 368/1044/24, провадження № 2/368/634/24, (Том № 1, а.с., 34).

25.09.2024 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 44 - 45), згідно якої:

- відкрито провадження у справі;

- прийнято процесчуальне рішення щодо слухання даного цивільного провадження в порядку загального позовного провадження;

- призначено підготовче судове засідання на 16 год. 00 хв. 21.10.2024 року.

21.10.2024 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 03.12.2024 року в зв`язку з неявкою сторін по справі, (Том № 1, а.с., 113).

03.12.2024 року в підготовчому судовому засіданні винесено ухвалу про залучення до участі в справі в якості співідповідача ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК - Україна», та в зв`язку з цим оголошено перерву до 17 год. 00 хв. 13.01.2025 року, (Том № 1, а.с. 142 144).

13.01.2025 року судом було проведено підготовче судове засідання, по результатам якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 157 163), на підставі якої:

1. Закрито підготовче судове засідання;

2. Призначено слухання справи по суті поданої позовної заяви на 12 год. 00 хв. 13.02.2025 року.

Суд, наголошує на наступній обставині:

1. Незважаючи на ту обставину, що судом під час підготовчого судового засідання на підставі ухвали, як окремого процесуального документу (Том № 1, а.с., 142 144), -було залучено до участі співвідповідача, - юридичну особу, - ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК - Україна», - сторона позивача, - в даному випадку, - представник позивача, - адвокат Хорошун О.В., - під час підготовчого судового провадження, яке відбулося 13.01.2025 року, - не подала до суду уточнених позовних вимог, зазначивши при цьому, що позов підтримує в повному обсязі, (Том № 1, а.с., 159).

Далі, - під час першого судового засідання під час слухання даного цивільного провадження по суті, яке відбулося 13.02.2025 року, - представник позивача, - адвокат Хорошун О.В., - змінила первинні позовні вимоги, які визначені в прохальній частині позовної заяви (Том № 1, а.с., 5), та просила суд винести рішення, (Том № 1, а.с., 183), на підставі якого:

1. Стягнути з відповідача, яким є юридична особа, - Страхова компанія «Інго», - на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 44492 грн. 66 коп.;

2. Стягнути з відповідача, якою є юридична особа, - ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК - Україна», - моральну шкоду в розмірі 97775 грн.

Суд наголошує, що, фактично, - представник позивача де факто, - уточнила позовні вимоги, проте, на думку суду, - де юре, - такого уточнення не відбулося, адже, на думку суду, - при зміні, уточненні позовних вимог, - сторона позивача, в даному випадку, - представник позивача мала б подати до суду уточнену позовну заяву, як окремий процесуальний документ, (саме як окремий процесуальний документ, а не просто усна зміна позовних вимог)який мав бути приєднаний до матеріалів цивільного провадження, і лише тоді вважалося б, що сторона позивача здійснила юридично значущу процедуру у виді уточнення позовних вимог.

Вищевказану правову позицію суд обгрунтовує положеннями ст.ст. 43, 44, 49 ЦПК України, - які регулюють права та обов`язки сторін по справі.

Так, згідно п. 6 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановленому законом або судом строки.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 5 ст. 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 43 ЦПК України процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно- комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України:

Крім прав та обов`язків, визначених в ст. 43 ЦПК України:

1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Суд наголошує, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України завдання підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Суд також зазначає, що під час підготовчого судового засідання, яке відбулося 13.01.2025 року, представник позивача, - адвокат Хорошун О.В., - на запитання суду - не подавала уточненої позовної заяви, (Том № 1, а.с., 159), а тому, - де юре, - позовні вимоги в даному цивільному провадженні мають наступний зміст:

1. Стягнути з страхової компанії «Інго» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 44492,66 грн.

2. Стягнути з страхової компанії «Інго» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо- транспортної пригоди в розмірі 2225 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо- транспортної пригоди в розмірі 97 775 грн.

4. Судові витрати по справі стягнути з Відповідачів солідарно.

Далі, - в судовому засіданні, яке відбулося 09.09.2025 року, зокрема, - в судових дебатах, (Том № 2, а.с., 15), - представник позивача, - адвокат Хорошун О.В. знову змінила свої позовні вимоги, та просила суд винести рішення, на підставі якого:

1. Стягнути з відповідача, - юридичної особи, - страхової компанії «Інго», - на користь позивача ОСОБА_6 , - матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в розмірі 44492 грн. 66 коп;

2. Стягнути з відповідача, - юридичної особи, - страхової компанії «Інго», - на користь позивача ОСОБА_6 , - моральну шкоду в розмірі 2225 грн.;

3. Стягнути з відповідача, - юридичної особи, - ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК - Україна», - моральну шкоду в розмірі 97775 грн.

Суд зазначає, що, з огляду на норми цивільного процесуального права, які судом вказані вище, - уточнення позовних вимог на стадії судових дебатів, - є юридично нікчемною процесуальною дією сторони позивача, а тому, - позовні вимоги слід вважати такими, які містяться в первинній позовній заяві, - Том № 1, а.с., 5.

З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2021р. на автодорозі Ржищів - Яблунівка, Обухівського району, Київської області сталась ДТП за участю автомобіля «Nissan», д.н. НОМЕР_1 під керуванням Відповідача 2 та автомобіля «Renault», д.н. НОМЕР_2 , - під керуванням Позивача, внаслідок даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність Відповідача 2 була застрахована Відповідачем 1 згідно полісу № 210880669.

Умови договорів обов`язково страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначаються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надалі - Закон.

При цьому варто зазначити, що Відповідач 1 не є особою, яка відшкодовує шкоду, зобов`язання страховика обмежується умовами договору страхування та виникає лише при настанні страхового випадку.

Позивач просить стягнути з Відповідача 1 витрати на лікування у розмірі 44492,66 гривень та зазначає, що він зазнав витрат на лікування через отримання тілесних ушкоджень в ДТП, яка сталась з вини Відповідача 2.

Позивач як підтвердження вини Відповідача 2 надає ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 02.02.2023р.

Згідно ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 02.02.2023р. ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми зліва, саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, перелому 1-го ребра праворуч, а також компресійно - уламковий перелом тіла 12-го грудного хребця.

Відповідач 2 пояснив, що відшкодував потерпілому збитки на загальну суму 50 000,00 гривень, а саме вартість витрат на лікування потерпілого ОСОБА_1 .

Також у вищезгаданій ухвалі зазначено, що Відповідач 2, - щиро покаявся, так як вину визнає, добровільно надав кошти для лікування потерпілого, що підтверджується показами потерпілого ОСОБА_1 .

З вищевикладеного випливає, що витрати на лікування, які заявляє Позивач вже були відшкодовані Відповідачем 2, відповідно на момент звернення з позовом до суду факт збитків, (як складової цивільно - правової відповідальності), - відсутній.

Вищезазначені обставини свідчать про відсутність факту настання цивільно - правої відповідальності Відповідача 2 і відсутності страхового випадку в розумінні ст. 6 Закону взагалі.

З огляду на вищезазначене у Відповідача 1, - немає підстав для сплати страхового відшкодування.

Слід звернути увагу суду, що чеки на підтвердження витрат на лікування датовані 2021 р., дана обставина свідчить про відсутність понесених втрат Позивачем після винесення ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 02.02.2023 р., тобто всі заявлені витрати Позивачем (чеки на лікування за 2021 рік) були відшкодовані Відповідачем 2.

Позивач у позовній заяві стверджує, що Відповідач 1 може бути звільнений від обов`язку по сплаті страхового відшкодування, за наявності підстав передбачених ст. 37 Закону, а так як в даному випадку таких підстав немає, то Відповідач 1 має сплатити страхове відшкодування, однак з даними доводами погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушений її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправна поведінка;

2) збитки:

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Відповідно ч. 1 ст. 32 Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

З огляду на те, що в даному випадку такий елемент, як «збитки», - відсутній, відповідно складу цивільно - правової відповідальності ОСОБА_2 немає, отже, - страховий випадок відсутній.

Тобто, у Відповідача 1, - немає обов`язку по сплаті страхового відшкодування не через відсутність підстав передбачених ст. 37 Закону, а через відсутність факту настання страхового випадку згідно ст. 6 Закону.

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність яко застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ).

У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

Отже, з урахуванням ч.4 ст. 36 Закону, - саме Відповідач 2 має право на отримання страхового відшкодування (компенсацію) в зв`язку з тим, що відшкодував потерпілому збитки на загальну суму 5 000,00 гривень.

Щодо моральної шкоди.

Позивач просить стягнути на його користь 2 225,00 гривень моральної шкоди з Цивільного відповідача 1.

Відповідно до п. 26 1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пунк 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпшу) фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З урахуванням того, що підстав для сплати страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю немає, відповідно, - підстав для відшкодування моральної шкоди Позивачу немає.

Щодо витрат пов`язаних з лікуванням потерпілого необхідно зазначити наступне:

Позивач в позові зазначає, що останній зазнав витрат на лікування у розмірі 44 492,66 гривень та надає відповідні чеки на підтвердження вищезазначеної суми.

Відповідно до ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

З метою визначення обґрунтованості понесених витрат позивачем AT «СК «ІНГО» звернулось до лікаря за спеціальністю судова експертиза Волобуєва О.Є.

З результатами дослідження лікарем за спеціальністю судової експертизи ОСОБА_3 склав медико - економічний висновок лікаря щодо витрат на лікування внаслідок ДТП.

Лікар за спеціальністю судової експертизи ОСОБА_3 у медико - економічному висновку лікаря щодо витрат на лікування внаслідок ДТП зазначає, що згідно пред`явлених Позивачем чеків на лікування 43 287,26 гривень відносяться до обгрунтованих витрат на лікування.

Сума у розмірі 1 655,30 гривні не відноситься до лікування, відповідно не підлягає до відшкодуванню Відповідачем 1 згідно ст. 24 Закону, зокрема, - Позивачем заявлені такі витрати як: засоби гігієни, нерозбірливі чеки, послуги, які не відносяться до процесу лікування.

Щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Позивач просить стягнути вирати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 гривень.

Отже, що стосується відмови в задоволенні позову в частині, що стосується стягнення з відповідача, - юридичної особи, якою є страхова компанія «Інго», то свою відмову суд обгрунтовує наступним:

- Так, як судом вказано вище, - в судовому засіданні з матеріалів справи вбачається, що 03.06.2021р. на автодорозі Ржищів - Яблунівка, Обухівського району, Київської області сталась ДТП за участю автомобіля «Nissan», д.н. НОМЕР_1 під керуванням Відповідача ОСОБА_2 , та автомобіля «Renault», д.н. НОМЕР_2 , - під керуванням Позивача ОСОБА_1 , внаслідок даної ДТП, - автомобілі отримали механічні пошкодження, а позивач отримав тілесні ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність Відповідача ОСОБА_2 була застрахована Відповідачем, - страховою компанією «Інго», - згідно полісу № 210880669.

Суд також наголошує, що стороною позивача, - копія даного полісу до матеріалів справи, - не надана.

Умови договорів обов`язково страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначаються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надалі - Закон.

При цьому варто зазначити, що Відповідач, - юридична особа, - стархова компанія «Інго», - не є особою, яка відшкодовує шкоду, - зобов`язання страховика обмежується умовами договору страхування та виникає лише при настанні страхового випадку.

Так, - Позивач просить стягнути з Відповідача, - страхової компанії «Інго», - витрати на лікування у розмірі 44492,66 гривень та зазначає, що він зазнав витрат на лікування через отримання тілесних ушкоджень в ДТП, яка сталась з вини Відповідача, яким є фізична особа, - ОСОБА_2 ..

Позивач як підтвердження вини Відповідача ОСОБА_2 , - надав суду ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 02.02.2023р.

Суд також зазначає, що вищевказана ухвала не завірена належним чином.

Згідно ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 02.02.2023р., - ОСОБА_1 (потерпілий у кримінальному провадженні), - отримав тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми зліва, саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, перелому 1-го ребра праворуч, а також компресійно - уламковий перелом тіла 12-го грудного хребця.

Відповідач ОСОБА_2 - відшкодував потерпілому збитки на загальну суму 50 000,00 гривень, а саме, - вартість витрат на лікування потерпілого ОСОБА_1 , - позивача по даному цивільному провадженні, причому, - окрім того, що даний факт підтверджується належним та допустимим доказом, - квитанцією № 0. 0..1 від 09.06.2021 року, (Том № 1, а.с., 95), - то така обставина також не оспорюється самим позивачем, - ОСОБА_1 .

В ухвалі суду, на підставі якої закрито було кримінальне провадження у відношенні відповідача ОСОБА_2 зазначено, що:

- Відповідач ОСОБА_2 , - щиро покаявся, так як вину визнає, добровільно надав кошти для лікування потерпілого, що підтверджується показами потерпілого ОСОБА_1 .

З вищевикладеного випливає, що витрати на лікування, які заявляє Позивач ОСОБА_1 , - вже були відшкодовані Відповідачем ОСОБА_2 ще в рамках кримінального провадження, відповідно, - на момент звернення з позовом до суду факт збитків, (як складової цивільно - правової відповідальності), - відсутній.

Вищезазначені обставини свідчать про відсутність факту настання цивільно - правої відповідальності Відповідача ОСОБА_2 і, як наслідок, - відсутності страхового випадку в розумінні ст. 6 Закону, - взагалі.

Окрім того, - суд звертає увагу на ту обставину, що чеки на підтвердження витрат на лікування датовані 2021 р.

На думку суду, - дана обставина свідчить про відсутність понесених втрат Позивачем після винесення ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 02.02.2023 р., тобто, - всі заявлені витрати Позивачем (чеки на лікування за 2021 рік) були відшкодовані Відповідачем 2.

Дійсно, згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушений її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправна поведінка;

2) збитки:

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (далі Закон), - страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Відповідно ч. 1 ст. 32 Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

З огляду на те, що в даному випадку такий елемент, як «збитки», - відсутній, відповідно складу цивільно - правової відповідальності ОСОБА_2 немає, отже, - страховий випадок відсутній.

Відповідно, у Відповідача АТ Страхова компанія «ІНГО», - немає обов`язку по сплаті страхового відшкодування не через відсутність підстав передбачених ст. 37 Закону, а через відсутність факту настання страхового випадку згідно ст. 6 Закону.

Згідно до ч. 4 ст. 36 Закону страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність яко застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ).

У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

Щодо відмови в стягненні на користь позивача з відповідача Страхова компанія «Інго» моральної шкоди:

Відповідно до п. 26 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пунк 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпшу) фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З урахуванням того, що підстав для сплати страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю немає, відповідно, - підстав для відшкодування моральної шкоди Позивачу немає.

Щодо відмови у стягненні з Страхова компанія «Інго» неа користь позивача витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого необхідно зазначити наступне:

Позивач в позові зазначає, що останній зазнав витрат на лікування у розмірі 44 492,66 гривень та надає відповідні чеки на підтвердження вищезазначеної суми.

Згідно ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

З метою визначення обґрунтованості понесених витрат позивачем AT «СК «ІНГО» звернулось до лікаря за спеціальністю судова експертиза Волобуєва О.Є.

З результатами дослідження лікарем за спеціальністю судової експертизи ОСОБА_3 склав медико - економічний висновок лікаря щодо витрат на лікування внаслідок ДТП.

Лікар за спеціальністю судової експертизи ОСОБА_3 у медико - економічному висновку лікаря щодо витрат на лікування внаслідок ДТП зазначає, що згідно пред`явлених Позивачем чеків на лікування 43 287,26 гривень, - відносяться до обгрунтованих витрат на лікування.

Сума у розмірі 1 655,30 гривні не відноситься до лікування, відповідно не підлягає до відшкодуванню Відповідачем 1 згідно ст. 24 Закону, зокрема, - Позивачем заявлені такі витрати як: засоби гігієни, нерозбірливі чеки, послуги, які не відносяться до процесу лікування.

Суд ще раз наголошує на тій обставині, що витрати на лікування позивачу ОСОБА_1 , - було відшкодовано відповідачем ОСОБА_2 ще на стиадії судового слуханеня кримінального провадження, - до винесення судом ухвали про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності та закриття провадження.

Факт того, що відповідач ОСОБА_2 , - в добровільному порядку відшкодував потерпілому (позивачу по даній справі ОСОБА_1 ) збитки на загальну суму 50000,00 гривень, а саме, - вартість витрат на лікування потерпілого ОСОБА_1 , - підтверджується належним та допустимим доказом, - квитанцією № 0. 0..1 від 09.06.2021 року, (Том № 1, а.с., 95), - то така обставина також не оспорюється самим позивачем, - ОСОБА_1 .

Що ж до відмови в задоволенні позову позивача ОСОБА_1 до ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК Україна», - то суд обгрунтовує свою правову позицію наступним:

згідно п. 6 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановленому законом або судом строки.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 5 ст. 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 43 ЦПК України процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно- комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України:

Крім прав та обов`язків, визначених в ст. 43 ЦПК України:

1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Суд наголошує, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України завдання підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Суд також зазначає, що під час підготовчого судового засідання, яке відбулося 13.01.2025 року, представник позивача, - адвокат Хорошун О.В., - на запитання суду - не подавала уточненої позовної заяви, (Том № 1, а.с., 159), хоча до участі в справі була вже залучена в якості співвідпоавідача юридична особа, - ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК Україна», а тому, - де юре, - позовні вимоги в даному цивільному провадженні мають наступний зміст:

1. Стягнути з страхової компанії «Інго» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 44492,66 грн.

2. Стягнути з страхової компанії «Інго» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо- транспортної пригоди в розмірі 2225 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо- транспортної пригоди в розмірі 97 775 грн.

4. Судові витрати по справі стягнути з Відповідачів солідарно.

Суд наголошує на тій обставині, що, хоча і юридична особа, якою є ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК Україна», - і була залучена до участі в справі в якості співвідповідача (за клопотанням представника позивача), проте, - сторона позивача (позивач, представник позивача), - не скористалися своїм правом на подачу уточненої позовної заяви (з урахуванням залучення співвідповідача), причому, - таку процесуальну дію сторона позивача мала б вчинити саме на стадії підготовчого судового провадження, - до винесення судом ухвали в порядку п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України (до закінчення підготовчого судового провадження).

Далі, - в судовому засіданні, яке відбулося 09.09.2025 року, зокрема, - в судових дебатах, (Том № 2, а.с., 15), - представник позивача, - адвокат Хорошун О.В. знову змінила свої позовні вимоги, та просила суд винести рішення, на підставі якого:

1. Стягнути з відповідача, - юридичної особи, - страхової компанії «Інго», - на користь позивача ОСОБА_6 , - матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в розмірі 44492 грн. 66 коп;

2. Стягнути з відповідача, - юридичної особи, - страхової компанії «Інго», - на користь позивача ОСОБА_6 , - моральну шкоду в розмірі 2225 грн.;

3. Стягнути з відповідача, - юридичної особи, - ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК - Україна», - моральну шкоду в розмірі 97775 грн.

Суд зазначає, що, з огляду на норми цивільного процесуального права, які судом вказані вище, - уточнення позовних вимог на стадії судових дебатів, - є юридично нікчемною процесуальною дією сторони позивача, а тому, - позовні вимоги слід вважати такими, які містяться в первинній позовній заяві, - Том № 1, а.с., 5.

При цьому, - суд наголошує, що в матеріалах цивільного провадження відсутні належним чином оформлені позовні вимоги до відповідача, яким є юридична особа, - ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК - Україна», - що і є підставою для відмови в задоволенні позову до даного відповідача юридичної особи.

Підсумовюучи вищевикладене, суд зазначає, що, на думку суду, - стороною позивача, - обрано невірний спосіб захисту свого порушеного цивільного права, зокрема, - сторона позивача невірно визначилася із колом відповідачів, та, відповідно, - здійснила невірний позов, бе урахування того, що:

- відповідач ОСОБА_2 , - керував не власним транспортним засобом під час ДТП;

- відповідач ОСОБА_2 під час ДТП керував транспортним засобом, який належить юридичній особі, та з якою у відповідача були трудові правовідносини;

- відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку відшкодував позивачу кошти, які були витрачені позивачем на час відшкодування, тощо.

Суд вважає, що відмова в задоволенні даного позову, - не є перешкодою для подачі нового позову, - за умови правильного вибору способу захисту цивільного права позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», правовою позицією Верховного суду України у справі № 6-933цс16, правовими висновками, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), постановою Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 457/821/20 провадження № 61-2021СВ22, ч.ч. 1, ст. 22, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 1172 ЦК України, ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 13, ст.ст. 43, 44, 49, ч.ч. 1, 6 ст. 82, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст. 259, ст.ст. 263 265, ст. 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Страхової компанії «Інго», ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК Україна», ОСОБА_2 , - про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.12.2025 року.

Суддя: Закаблук О.В.