Справа№592/9023/24
Провадження №2/592/241/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Онайка Р.А., за участі секретаря судового засідання Шапран Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав,-

з участю учасника справи:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_3 ,

представника Управління «Служба у справах дітей» СМР - Зеніна О.О.,

у с т а н о в и в:

30.05.2024 представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом та просить позбавити відповідачку батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов обґрунтовує тим, що позивач та відповідачка є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про дитину, не бере участі в її вихованні та матеріальному утриманні, має заборгованість зі сплати аліментів, веде асоціальний спосіб життя. Позивач особисто піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, повністю його утримує. Вважає що з боку відповідачки має місце свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 05.06.2024 позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20.08.2024 закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті.

18.02.2025 відповідачкою до суду надано відзив, згідно якого заперечує щодо задоволення позову, зазначає що син перебував в будинку дитини, оскільки вона опинилася в скрутних життєвих умовах та втратила житло, надалі позивач забрав дитину до себе, де його мати фактично виховувала дитину, зазначає, що до початку повномасштабного вторгнення в Україну у 2022 році регулярно бачилась з сином та допомагала у міру своїх можливостей, але потім позивач вивіз сина за кордон, де він перебуває і на даний час, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості бачитися з сином, про наявність рішення про стягнення з неї аліментів дізналася лише під час розгляду цієї справи.

Ухвалою суду від 24.09.2025 витребувано від Сумського РУП ГУНП в Сумській області довідку-характеристику на ОСОБА_2 , розгляд справи відкладено на 10:00 01.12.2025.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, представник Управління «Служба у справах дітей» СМР вважав за можливе позбавити відповідачку батьківських прав, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, участь своїх представників не забезпечили.

Суд заслухавши пояснення сторін у справі, допитавши свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , заслухавши пояснення дитини ОСОБА_4 , дослідивши докази наявні в матеріалах справи приходить наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 та згідно свідоцтва про народження батьками якого записані ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідачка) (а.с.11).

Згідно копії довідки головного лікаря КЛПЗ СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» ОСОБА_9 (а.с.17) - неповнолітня дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував в Сумському обласному спеціалізованому будинку з 15.01.2018 та 19.09.2018 дитина повернута батьку ОСОБА_1 згідно дозволу Служби у справах дітей СМР від 18.09.2018 №1586/27.1-24 (а.с.15), також згідно зазначеної інформації дитина перебуває на обліку ССД СМР у зв`язку з тим, що мати ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 01.09.2020 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13-14)

Згідно інформації наданої Східним міжрегіональним управлінням міністерства юстиції, станом на 01.04.2024 заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 складає 146688,30 грн (а.с.19,20)

31.07.2024 до суду Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надано висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого служба вважає за доцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки ОСОБА_4 фактично проживає з батьком за кордоном, ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртним, долею дитини не цікавиться (що встановлено службою зі спілкування з сусідами та родичами).

Згідно довідки-характеристики наданої Сумським РУП ГУНП в Сумській області на виконання ухвали суду 24.09.2025, на адміністративній дільниці за адресою АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_2 . Згідно з базою ІПНП протягом останнього року притягувалася до адміністративної відповідальності. На обліку в Сумському РУП не перебуває. Іншими компрометуючими даними відносно ОСОБА_2 Сумський РУП не володіє.

З довідок наданих позивачем вбачається що ОСОБА_4 наразі мешкає в Німеччині (а.с.87) разом з батьком, який там працевлаштований та позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 88), дитина навчається у 4 класі початкової школи (а.с.85).

ОСОБА_4 під час спілкування у судовому засіданні пояснив, що за час перебування за кордоном мама дзвонила 4-6 разів, на телефон тата, ще під час його проживання у м.Суми на день народження дарувала машинку, про життя в Україні та участь мами пам`ятає мало, останнім часом мама змінилася, тому йому подобається розмовляти з мамою.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_6 суду показав, що працював разом з позивачем, відповідачку бачив як приходив у гості декілька разів, після того, як позивач забрав дитину бачились близько одного разу на місяць, позивач розповідав що мати не цікавиться дитиною, дитина проживала з батьком з 2018 року.

Допитана у якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що проживала у одному під`їзді з позивачем, позивач забрав ОСОБА_5 , коли останньому було приблизно 4 роки, весь час займався дитиною, відповідачку ніколи не бачила, від ОСОБА_5 про маму ніколи не чула.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що працював разом з позивачем, відповідачку не знає, зазначив, що разом з позивачем робили кімнату для дитини, позивач водив дитину в садок, потім в школу, та коли почалася війна, разом з сином виїхав з України.

Відповідно до ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 164 СК України встановлено виключний перелік підстав для позбавлення особи батьківських прав, так, відповідно ч.1 зазначеної статті мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Так, підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав позивачем зазначено що відповідачка протягом тривалого періоду не виконує свій батьківський обов`язок, що проявляється у тому що вона не спілкується з дитиною, не бере участі у житті дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не підтримує матеріально, має заборгованість зі сплати аліментів.

Однак під час судового розгляду судом було встановлено, що мати все ж рідко телефонує сину та дитині подобається спілкуватися з відповідачкою, крім того самим позивачем під час судового розгляду зазначено що відповідачка періодично телефонує, зокрема останні рази 23.10.2025 та 05.11.2025. Заборгованість відповідачки зі сплати аліментів сама по собі не може свідчити про ухилення нею від виконання батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, а тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських прав. Тобто, позбавлення батьківських прав є можливим, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Жодних доказів того, що відносно відповідачки застосовувалися будь - які засоби попередження або впливу щодо виконання нею своїх батьківських обов`язків з боку органів внутрішніх справ (притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків), чи з боку органів опіки та піклування (проведення з відповідачкою бесід, з приводу необхідності належного виконання останньою батьківських обов`язків) матеріали справи не містять.

Більш того, під час судового розгляду встановлено, що, зважаючи на перебування дитини за кордоном, відповідачка цікавиться розвитком дитини і в міру своїх можливостей виконує батьківські обов`язки.

Більш того, в судовому засіданні учасниками справи надано пояснення про те, що внаслідок того, що у відповідачки згоріло житло та відсутності іншого житла дитина перебувала Сумському обласному спеціалізованому будинку з 15.01.2018 до 19.09.2018. Такий тривалий час перебування дитини в дитячому будинку був викликаний тим, що позивач не був зазначений батьком дитини та щоб забрати дитину виникла необхідність встановлення його батьківства в судовому порядку. В той же час, позбавлення матері батьківських прав знову суттєво обмежить права дитини у випадку виникнення будь-яких обставин, що унеможливлять виконання батьківських обов`язків батьком.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновки, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно п.18 постанови пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Враховуючи зазначене, виходячи з забезпечення якнайкращих інтересів дітей, суд вважає, що позовна вимога про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задоволенню не підлягає.

Однак, одним з мотивів позову було недостатнє проявлення з боку матері уваги до виховання дитини, яка з дитиною не мешкає, не приділяє належної уваги її розвитку, рідко спілкується, а тому суд вважає необхідним попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклавши контроль на Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради.

Враховуючу що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати покладаються у відповідності до п.2 с.2 ст.141 ЦПК України на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклавши контроль на Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 01.12.2025

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1

Третя особа 1: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради , адреса м.Суми, вул. Харківська, 35

Третя особа 2: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_3 .

Суддя Роман ОНАЙКО