Справа №345/6190/25
Провадження № 2/345/2895/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

02.12.2025 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Представник ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 78891,68 грн, а також понесені судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Товариство) та ОСОБА_1 (Відповідач) укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4444013 (Договір), відповідно до умов якого Відповідачу було надано грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 10800,00 грн.

Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. На підтвердження виконання Товариством зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором надано лист про перерахування коштів кредиту № 4444013. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена.

14.11.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу №14/11/2024. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4444013 від 04.03.2024 року.

Представник позивача вказує, що станом на дату подання позову заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 78891,68 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 10799,99 грн; заборгованість за процентами 62691,69 грн; заборгованість за штрафом 5400,00 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 30.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав суду клопотання, в якому просив розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем проживання. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідача належним чином повідомлено про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомлено, відзиву не подано, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення, з наступних підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.1 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 3 ЦК України, визначає загальні засади цивільного законодавства, однією з яких є судовий захист цивільного права та інтересу (п.5 ч.1 ст.3 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом установлено, що 04.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Товариство) та ОСОБА_1 (Відповідач) укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4444013 (Договір), відповідно до умов якого Відповідачу було надано грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 10800,00 грн. Строк кредиту 350 днів. Стандартна процентна ставка 2,5% в день; знижена процентна ставка 1,5% в день. Періодичність сплати процентів кожні 25 днів.

Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору, детальні терміни повернення кредиту (дати) та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» правильності введення коду, направленого Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».

Відповідно до термінів та визначень в договорі: вебсайт - інтернет-сторінка Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» з доменним ім`ям www.credit7.ua, яка є частиною Інформаційно-комунікаційної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».

Затверджені у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» Правила надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» розміщені на сайті www.credit7.ua.

Згідно з пунктом 9.9 кредитного договору, підписуючи цей договір, клієнт підтверджує, що: перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) вказана в частинах першій, другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на вебсайті; б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна», розміщені на вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Таким чином, сторонами Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 04.03.2024 року було укладено договір № 4444013 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Додаток № 1 до договору № 4444013 про надання коштів на умовах споживчого кредиту містить таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Договір № 4444013 про надання коштів на умовах споживчого кредиту підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора: «24110» 04.03.2024 року о 20:52 год. ОСОБА_1 .

Довідкою про ідентифікацію підписаною електронним підписом заступника директора Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» Андрієм Зінюк підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 4444013 від 04.03.2024 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 24110, час відправки ідентифікатора позичальнику 04.03.2024 о 20:51, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 63.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Таким чином, враховуючи викладене вище суд вважає, що відповідач був належним чином ознайомлений із умовами договору № 4444013 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 04.03.2024.

Перерахування відповідачу коштів підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек Україна» від 14.11.2024 року адресований Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», відповідно до якого за умовами договору укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пейтек Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: на платіжну картку клієнта 04.03.2024 о 20:53 год. відбулося зарахування коштів на суму 10800,00 грн, маска картки НОМЕР_1 .

Також відповіддю АТ «Універсал Банк» від 20.11.2025 підтверджено зарахування 04.03.2024 коштів у сумі 10800,00 грн. на рахунок відповідача.

Відповідно до частини першої статті 626, частини першої статті 627 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» є фінансовою компанією, яка має відповідну ліцензію та має право здійснювати діяльність з надання коштів у кредит, відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії».

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абзац другий частини другої статті 639 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У силу частини першої статті 638 Цивільного кодексу України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що згідно наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості 04.03.2024 відповідач отримав кредит в сумі 10800,00 грн. З 04.03.2024 до 28.03.2024 (25 днів) відсотки по кредиту нараховувалися за відсотковою ставкою 1,5% в день; з 29.03.2024 по 14.11.2025 відсотки по кредиту нараховувалися за відсотковою ставкою 2,5% в день. 26.03.2024 відповідачем здійснено часткову оплату по кредитному договору на загальну суму 3726,01 грн (з них 3726,00 грн було зараховано як оплата відсотків за період з 04.03.2024 по 26.03.2024, а 0,01 грн було зараховано як оплата тіла кредиту). Також 27.04.2024, 22.05.2024, 16.06.2024 здійснювалося нарахування штрафних санкцій на загальну суму 5400,00 грн. Згідно даного розрахунку станом на 14.11.2024 заборгованість Відповідача по кредитному договору становить 78891,68 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 10799,99 грн; заборгованість за процентами 62691,69 грн; заборгованість за штрафом 5400,00 грн.

14.11.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу №14/11/2024. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4444013 від 04.03.2024 року.

За положеннями пункту першого частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 51 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №14/11/2024 від 14.11.2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 78891,68 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 10799,99 грн; заборгованість за процентами 62691,69 грн; заборгованість за штрафом 5400,00 грн.

Перехід права вимоги підтверджується також актом приймання-передачі Реєстру Боржників та платіжною інструкцією, яка підтверджує проведення оплати за відступлення права вимоги.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набувши статусу нового кредитора у договорі № 4444013 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладеного 04.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , отримало право пред`явлення грошової вимоги до останнього про погашення заборгованості за цим договором.

Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за штрафом, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України.

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Отже, суд вважає, що нарахування неустойки (штрафу) в сумі 5400,00 грн за невиконання грошового зобов`язання за період 2024 року є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, то суд зазначає наступне.

Позивачем заявлено до стягнення 62691,69 грн. процентів. Згідно розрахунку заборгованості 04.03.2024 відповідач отримав кредит в сумі 10800,00 грн. З 04.03.2024 до 28.03.2024 (25 днів) відсотки по кредиту нараховувалися за відсотковою ставкою 1,5% в день; з 29.03.2024 по 14.11.2025 відсотки по кредиту нараховувалися за відсотковою ставкою 2,5% в день. 26.03.2024 відповідачем здійснено часткову оплату по кредитному договору на загальну суму 3726,01 грн (з них 3726,00 грн було зараховано як оплата відсотків за період з 04.03.2024 по 26.03.2024, а 0,01 грн було зараховано як оплата тіла кредиту).

Суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023.

Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Кредитний договір № 00-9670206 був укладений 04.03.2024, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.

Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %.

З 04.03.2024 по 26.03.2024 борг відповідача по тілу кредиту становив 10800,00 грн.

Відсотки по кредиту за період з 04.03.2024 по 26.03.2024 становлять 2484,00 грн (10800,00 грн основного боргу * 1% * 23 дні).

26.03.2024 відповідачем здійснено часткову оплату по кредитному договору на загальну суму 3726,01 грн. Дану суму коштів слід зарахувати: 2484,00 грн на погашення відсотків по кредиту (станом на 26.03.2025) та 1242,01 грн на погашення тіла кредиту.

Таким чином, з 27.03.2024 по 14.11.2025 заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 9557,99 грн (10800,00 грн 1242,01 грн) і на дану суму повинні були нараховуватися відсотки.

Розрахунок відсотків згідно кредитного договору за період з 27.03.2024 по 14.11.2025 наступний: 9557,99 грн (борг по тілу кредиту) * 1% * 233 дні = 22270,14 грн

З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач істотно порушив умови укладеного ним кредитного договору № 4444013 від 04.03.2024, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит, та проценти за користування ним, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу (станом на 14.11.2024) за тілом кредиту у розмірі 9557,99 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 22270,14 грн, а всього у сумі 31828,13 грн необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційну розміру задоволених позовних вимог.

А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 977,20 грн. (2422,40 грн. х 40,34%) сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною другою статті 141 КПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами ч. 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3227,20 грн витрат за надання професійної правничої допомоги пропорційно до задоволених позовних вимог (8000,00 грн. х 40,34%), як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 268, 274-279, 280-282, 288-289 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-й поверх, м.Львів, ) заборгованість за кредитним договором № 4444013 від 04.03.2024 року в розмірі 31828,13 грн, в тому числі борг за тілом кредиту - 9557,99 грн, проценти за користування кредитом - 22270,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 977,20 грн судового збору та 3227,20 грн за надання професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В задоволенні решти позову відмовити.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий