ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 грудня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/73/25

Головуючий у першій інстанції Макаревич Я. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1543/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: ОСОБА_2 , Любецька селищна рада Чернігівського району Чернігівської області

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на майно в порядку спадкування (суддя Макаревич Я.М.), ухвалене у сел.Ріпки, повний текст рішення складено 14 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила встановити факт, що ОСОБА_2 не проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини після ОСОБА_3 ; визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на: земельні ділянки площею 2,3995 га, кадастровий номер :09:001:0042, і площею 0,0468 га, кадастровий номер :08:010:0413, що розташовані на території Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS TF 69Y, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер кузову (VIN) НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; право на завершення приватизації на своє ім`я квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позов мотивовано тим, що позивачка є донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою в.о. державного нотаріуса Ріпкинської державної нотаріальної контори від 10 грудня 2024 року було відмовлено позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки на час відкриття спадщини разом з померлим був зареєстрований його син, брат позивачки, ОСОБА_2 , який вважається таким, що прийняв спадщину. За доводами ОСОБА_1 , її брат не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки після досягнення повноліття у 2004 році виїхав з квартири і більше в ній ніколи не проживав, отже він не прийняв спадщину після ОСОБА_3 . Вважає себе єдиною спадкоємицею першої черги за законом всіх прав та обов`язків, що належали її батьку на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка вказує, що факт реєстрації місця проживання сина спадкодавця за однією адресою зі спадкодавцем є перешкодою для оформлення нею спадщини після батька в повному обсязі. Також ОСОБА_1 посилається на існування перешкод для належного оформлення спадщини після батька у зв`язку з відсутністю належної реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він отримав дозвіл на її приватизацію, проте не встиг оформити.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2025 року позов задоволено частково; визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,3995 га, кадастровий номер :09:001:0042, що розташована на території Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0468 га, кадастровий номер :08:010:0413, що розташована на території Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS TF69Y, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер кузову (VIN) НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; в іншій частині позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 станом на дату відкриття спадщини фактично не проживав зі спадкодавцем ні постійно, ні переважно, ні навіть тимчасово, а сам по собі факт реєстрації ОСОБА_2 зі спадкодавцем за однією адресою не є прийняттям спадщини в розумінні частини 3 статті 1268 ЦК України. Також суд дійшов висновку, що позивачка належним чином прийняла спадщину, ОСОБА_2 не прийняв спадщину, відтак ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину, є єдиною спадкоємицею першої черги за законом всіх прав та обов`язків, що належали ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, судом встановлено, що позивачкою не надано доказів на підтвердження передання на баланс Любецької селищної ради будинку АДРЕСА_2 , а так само належності такого будинку до державного житлового фонду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання за нею права на завершення приватизації і ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вказаної позовної вимоги, а в іншій частині рішення суду залишити без змін. Апеляційна скарга мотивована тим, що будинок, в якому знаходиться спірна квартира, станом на дату видачі ордера батьку позивачки перебував у власності КСП «Придніпров`є» (правонаступником якого є КСП «Придніпров`є») та відносився до громадського житлового фонду. 14 серпня 2000 року Любецькою селищною радою було прийнято рішення «Про надання згоди щодо здійснення безоплатної передачі ТОВ «Придніпров`є» об`єктів соціальної сфери у комунальну власність», в тому числі житлового будинку АДРЕСА_2 . Акт приймання-передачі об`єктів не зберігся, але про те, що відбулася передача визначених у рішенні Любецької селищної ради від 14 серпня 2000 року об`єктів у комунальну власність, свідчить той факт, що в подальшому Любецькою селищною радою одноосібно здійснювалося управління та розпорядження зазначеним майном (видавалися ордери на квартири безпосередньо на підставі заяв громадян, дозволи на приватизацію тощо). Крім того, 30 грудня 2003 року Любецькою селищною радою було прийнято рішення «Про делегування повноважень Ріпкинській райдержадміністрації приватизації/реприватизації житла», яким делеговано такі повноваження щодо квартир, будинків, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади. Виробнича група при відділі містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Ріпкинської райдержадміністрації здійснювала приватизацію до припинення здійснення повноважень у зв`язку з ліквідацією Ріпкинського району, після чого всі приватизаційні справи були передані до Любецької селищної ради. ОСОБА_1 вважає, що Любецька селищна рада є єдиним органом, який має право розпоряджатися спірною квартирою, та належним органом приватизації, а рішення від 27 січня 2022 року «Про надання дозволу ОСОБА_3 на приватизацію квартири» є правомірним. Також звертає увагу, що вказане рішення є діючим, ніким не оскаржувалося і не скасовувалося.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання за позивачкою права на завершення приватизації, в іншій частині воно судом апеляційної інстанції не переглядається.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.20 т.1).

Згідно з довідкою Любецької селищної ради ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28 т.1).

Донька померлого ОСОБА_1 у грудні 2024 року звернулася до Ріпкинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я свідоцтв про право на спадщину за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 грудня 2024 року їй відмовлено у видачі свідоцтв. У постанові зазначено, зокрема про те, що для оформлення спадкових прав спадкоємицею подано рішення Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 27 січня 2022 року щодо надання дозволу ОСОБА_3 на приватизацію квартири по АДРЕСА_1 , проте до дня смерті спадкодавець не реалізував наданий йому дозвіл, рішення про передачу у власність та реєстрації права власності немає (а.с.18-19 т.1).

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

За змістом статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Пунктом 4 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

За змістом пункту 3 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення), яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

Пунктом 17 Положення передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.

У разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру (постанова Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 752/10477/15-ц, від 09 червня 2020 року у справі № 554/8856/17).

Отже обов`язковою умовою переходу права вимоги до спадкоємців, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою (постанови Верховного Суду від 19 червня 2023 року у справі № 295/2637/20, від 01 листопада 2023 року у справі № 183/80/21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) зроблено висновок про те, що якщо спадкодавець не набув права власності на майно, проте розпочав процедуру його приватизації відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації, а не права власності.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання щодо наявності права позивачки на завершення приватизації квартири АДРЕСА_3 , апеляційний суд виходить з наступного.

Рішенням виконавчого комітету Любецької селищної ради народних депутатів Ріпкинського району Чернігівської області №10 від 22 лютого 1995 року вирішено затвердити рішення зборів уповноважених, засідання правління і профкомітету КСП «Придніпров`я» про розпреділення квартир в АДРЕСА_2 , і видати ордера, зокрема ОСОБА_3 кв. АДРЕСА_4 (а.с.42 т.1).

Згідно з довідкою АТ «Державний ощадний банк України» від 21 лютого 2022 року ОСОБА_3 значиться в приватизаційних списках з 10 лютого 1999 року і станом на 21 лютого 2022 року житловий приватизаційний чек не використовував, в приватизації Державного житлового фонду участі не приймав (а.с.43 т.1).

25 січня 2022 року ОСОБА_3 подав до селищного голови Любецької селищної ради заяви про надання дозволу на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та про видачу дубліката ордера на квартиру (а.с.120, 134 т.1).

Відповідно до дубліката корінця ордера №20, виданого виконавчим комітетом Любецької селищної ради народних депутатів 25 грудня 1995 року, ордер виданий ОСОБА_3 , сім`я якого складається з 4-х чоловік на право зайняття 3-х кімнат житловою площею 43,40 кв.м в квартирі окремій АДРЕСА_3 . Ордер видано на підставі рішення виконкому Любецької селищної ради народних депутатів від 22 лютого 1995 року №10. Відомості про особу, якій видано ордер: місце перебування на обліку КСП «Придніпров`є»; дата взяття на облік 1986 рік; місце роботи та посада - КСП «Придніпров`є», водій. Дублікат ордеру видано 24 січня 2022 року (а.с.41 т.1).

Рішенням Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 27 січня 2022 року надано дозвіл ОСОБА_3 на приватизацію квартири по АДРЕСА_1 (а.с.40 т.1).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом 17 квітня 2025 року право власності на квартиру АДРЕСА_3 не зареєстровано (а.с.158 т.1).

Любецька селищна рада Чернігівського району Чернігівської області своїм листом від 17 квітня 2025 року повідомила суд першої інстанції про те, що вказана квартира не приватизована, в комунальній власності не перебуває, а перебуває в розпорядженні ОСББ «Добробут-9» відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (а.с.160 т.1).

Згідно з листом ОСББ «Добробут-9» від 30 квітня 2025 року об`єднання не володіє даними щодо оформленого права власності на квартиру АДРЕСА_3 ; ОСББ «Добробут-9» не здійснює розпорядження вищевказаною квартирою (а.с.176 т.1).

Позивачка ОСОБА_1 надала до суду апеляційної інстанції додаткові докази. Одночасно просила приєднати такі докази до матеріалів справи.

Так, Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області 28 жовтня 1996 року видано Розпорядженням №375 «Про поетапну передачу у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду організацій агропромислового комплексу, заснованих на недержавній власності», яким передбачено необхідність управлінням сільського господарства та продовольства, економіки, житлово-комунального господарства, відділам освіти, культури, фінансовому відділу райдержадміністрації, селищним та сільським Радам народних депутатів забезпечити у 1997-2000 р.р. безоплатну передачу у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду разом з об`єктами інженерного забезпечення сільськогосподарських, переробних і обслуговуючих підприємств, установ і організацій агропромислового комплексу (за їх згодою), заснованих на колективній та інших формах недержавної власності, що знаходяться на їх балансі. Передачі у комунальну власність підлягають, зокрема житловий фонд (крім гуртожитків) (а.с.21-23 т.2).

Відповідно до архівного витягу з рішення засідання правління КСП «Придніпров`є» від 11 лютого 1998 року передано безоплатно в комунальну власність Любецької селищної ради і Малинівської с/ради об`єкти соціальної сфери і житлового фонду КСП «Придніпров`є» згідно Постанови Верховної Ради України від 27 червня 1995 року №247/95 ВР, листа Чернігівської державної адміністрації від 21 листопада 1995 року №5-14/4-8477 та Розпорядження Ріпкинської державної адміністрації від 28 жовтня 1996 року №375 (а.с.24 т.2).

Рішенням Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 14 серпня 2000 року надано згоду на прийняття у комунальну власність, зокрема житлового будинку в АДРЕСА_2 (а.с.18-19 т.2).

На підставі вказаного рішення 21 вересня 2000 року створено комісію по питанням передачі ТОВ «Придніпров`є» об`єктів соціальної сфери у комунальну власність (а.с.20 т.2).

Рішенням Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 30 грудня 2003 року делеговано її повноваження ріпкинській райдержадміністрації щодо питань приватизації (реприватизації) житла (квартир, будинків), що знаходяться у комунальній власності територіальної громади (а.с.29 т.2).

Спільним розпорядженням Ріпкинської районної державної адміністрації та Ріпкинської районної ради №13 від 09 квітня 2004 року передано з 15 квітня 2004 року функції здійснення приватизації (реприватизації) житла комунальної власності територіальних громад району та житлового фонду, який знаходиться в повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, установ, організацій від комунального підприємства Ріпкинської житлово-експлуатаційної дільниці Ріпкинської селищної ради до виробничої групи при відділі містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Ріпкинської райдержадміністрації (а.с.26 т.2).

У Додатку 1 до вказаного розпорядження зазначено список селищних, сільських рад району, що делегували повноваження Ріпкинській райдержадміністрації щодо приватизації (реприватизації) житла (квартир, будинків) комунальної власності територіальних громад, серед яких Любецька селищна рада (а.с.27 т.2).

Судом апеляційної інстанції для повного та об`єктивного розгляду справи було витребувано додаткову інформацію щодо перебування спірного житлового будинку на балансі ОСББ «Добробут-9» або Любецької селищної ради.

У відповідь на запит ОСББ «Добробут-9» повідомило, що будинок, який знаходиться по АДРЕСА_2 , не перебуває на балансі ОСББ.

Відповідно до листа Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 28 жовтня 2025 року житловий будинок АДРЕСА_2 на підставі рішення Любецької селищної ради від 14 серпня 2000 року «Про надання згоди щодо здійснення безоплатної передачі ТОВ «Придніпров`є» об`єктів соціальної сфери у комунальну власність» було прийнято у комунальну власність Любецької селищної ради. Акт приймання-передачі зазначеного будинку не зберігся, в зв`язку з чим точну дату приймання даного будинку в комунальну власність Любецької селищної ради встановити неможливо, проте відомо, що з кінця 2000 року зазначений будинок перебуває в комунальній власності Любецької селищної ради, оскільки починаючи саме з цього часу передача квартир даного будинку у приватну власність здійснювалася на підставі дозволів/рішень Любецької селищної ради. Після цього зазначений будинок Любецькою селищною радою з комунальної власності не відчужувався, а лише поступово передавалися у приватну власність квартири даного будинку. Приватизація квартир у житловому будинку АДРЕСА_2 з кінця 2000 року здійснювалася або безпосередньо Любецькою селищною радою (з дати прийняття будинку у комунальну власність до квітня 2004 року (15 квітня 2004 року було делеговано повноваження з приватизації житла комунальної власності Виробничій групі при відділі містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Ріпкинської райдержадміністрації), а потім з вересня 2021 року (після передачі Любецькій селищній раді приватизаційних справ Ріпкинською райдержадміністрацією у зв`язку з ліквідацією останньої і до теперішнього часу), або Виробничою групою при відділі містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Ріпкинської райдержадміністрації (з квітня 2004 року по вересень 2021 року). Отже, квартира АДРЕСА_5 у вищезазначеному будинку в зв`язку з тим, що не була передана до приватної власності, перебуває на даний час у комунальній власності Любецької селищної ради.

Крім того, представником позивачки до суду апеляційної інстанції надані рішення Любецької селищної ради, якими надавалися згоди на приватизацію квартир в будинку АДРЕСА_2 .

Виходячи з приписів ч.2 ст.80, ч.7 ст.81 ЦПК України, з метою встановлення обставин справи та достатності доказів, колегія суддів апеляційного суду приймає в якості належних додані до апеляційної скарги та витребувані судом докази.

Суд апеляційної інстанції на підставі досліджених доказів приходить до висновку, що Любецька селищна рада Чернігівського району Чернігівської області є органом, який здійснює передання у приватну власність квартир у житловому будинку АДРЕСА_2 . Квартира АДРЕСА_5 у вказаному будинку перебуває у комунальній власності Любецької селищної ради, яка надала дозвіл на приватизацію зазначеної квартири ОСОБА_3 , який помер до завершення приватизації.

Встановивши, що ОСОБА_3 за життя виявив волю на приватизацію займаної ним квартири та звернувся із відповідною заявою до органу приватизації, суд приходить до висновку про те, що його донька ОСОБА_1 після смерті батька успадкувала належне йому право на завершення приватизації спірної квартири, що є підставою для задоволення її позовних вимог про визнання за нею права на завершення приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2025 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування скасувати і задовольнити вказані позовні вимоги.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2025 року.

Головуючий: Судді: