Унікальний номер справи 759/5806/20
Головуючий у суді першої інстанції Л. М. Шум
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

05 листопада 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

секретар судового засідання Комар Л. А.

учасники справи

заявник (боржник) ОСОБА_1

заявник (боржник) ОСОБА_2

заінтерсована особа (стягувач) ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві

апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2025 року (вх №101918 від 11.08.2025) та

апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2025 року (вх №101923 від 11.08.2025),

постановлені у складі судді Шум М. Л., в примішенні Святошинського районного суду м. Києва,

у с т а н о в и в :

У липні 2025 року ОСОБА_4 через свого представника - адвоката Шипіцина О. В. звернулася до суду із заявою про поворот виконання постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року.

В обгрунтування заяви зазначила, що постановою Київського апеляційного суду від 27.10.2022 у справі № 759/5806/20 апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 . Визнано недійсним укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір іпотеки від 17 травня 2018 року. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в сумі 27 446,53 грн.

28.03.2024 Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №759/5806/20 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат зі сплати судового збору в сумі 27 446,53 грн.

08.02.2024 ухвалою Київського апеляційного суду у справі № 759/5806/20 роз`яснено постанову Київського апеляційного суду від 27.10.2022, зазначено, що судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 27 446,53 грн підлягають стягненню в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 по 13 723,30 грн з кожного.

Заявник зазначила, що не зважаючи на отримання ухвали Київського апеляційного суду від 08.02.2024 по справі № 759/5806/20, ОСОБА_3 06.06.2024 звернувся до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 28.03.2024, виданого Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/5806/20 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат зі сплати судового збору в сумі 27 446,53 грн.

Постановою від 12.06.2024 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року по справі № 759/5806/20 заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Шипіцина О.В. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі №759/5806/20-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л., про поділ майна подружжя та визнання недійсним договору іпотеки було задоволено.

Визнано виконавчий лист №759/5806/20-ц, виданий 28.03.2024 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат зі сплати судового збору в сумі 27 446,53 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Згідно листа від 22.05.2025 № Д/1 22.05.2025 виконавче провадження № НОМЕР_4 закінчено згідно пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», за період примусового виконання з боржника стягнуто в примусовому порядку грошові кошти в розмірі 15 325,42 грн, які державним виконавцем розподілено згідно статті 45 Закону Україні «Про виконавче провадження», зокрема на користь стягувача ОСОБА_3 перераховано грошові кошти у розмірі 13 750,38 грн.

Ураховуючи наведене, заявник просила вирішити питання про поворот виконання постанови Київського апеляційного суду від 27.10.2022.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2025 року заяву про поворот виконання постанови Київського апеляційного суду від 27.10.2022задовольнено.

Допущеноповорот виконання постанови Київського апеляційного суду від 27.10.2022у справі № 759/5806/20.

Крім того, у липні 2025 року ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Шипіцина О. В. звернулася до суду із заявою про поворот виконання додаткової постанови Київського апеляційного суду від 02.02.2023.

В обґрунтування заяви зазначено, що постановою Київського апеляційного суду від 27.10.2022 у цивільній справі № 759/5806/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2021 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л.,про поділ майна подружжя та визнання недійсним договору іпотеки, апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2021 скасовано. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л.,про поділ спільного майна подружжя та визнання недійсним договору іпотеки задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 72,6 кв.м, жилою площею 28,9 кв.м., що складається з 2 (двох) житлових кімнат. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 72,6 кв.м. жилою площею 28.9 кв.м., що складається з (двох) житлових кімнат. Укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір іпотеки від 17.05.2018, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л., зареєстровано в Реєстрі під № 602,визнано недійсним. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового в розмірі 27 446,50грн.

Додатковоюпостановою Київського апеляційного суду від 02.02.2023 у справі №759/5806/20 заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по 25 580,00грн з кожного.

На підставі заяви ОСОБА_3 та виконавчого листа від 05.04.2023 № 759/5806/20 державним виконавцем Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському район Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Київ 08.06.2023 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання додаткової постанови Київського апеляційного суду від 02.02.2023 у справі №759/5806/20 щодо стягненняз ОСОБА_2 судових витрат в сумі 25 580,00 грн.

10.08.2023 ОСОБА_2 сплатила 28 507,00 грн. на користь Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з призначенням платежу «сплатазаборгованості за ВП№ НОМЕР_5», що підтверджується квитанцією від 10.08.2023 №0.0..1.

11.08.2023 державним виконавцем Ірпінського відділу державної виконавчої служби в Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_5, у якій зазначено, що борг згідно виконавчого документу № 759/5806/20 в розмірі 25580,00 грн., з урахуванням виконавчого збору 2 558,00 грн. та витрат виконавчого провадження 369,00 грн, боржником сплачено, що підтверджується відповідними платіжними документами, які знаходяться в матеріалах виконавчого провадження НОМЕР_6.

Постановою Верховного Суду від 31 серпня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року залишено без змін. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Додаткову постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року скасовано, а справу в частині вирішення питання про ухвалення додаткового рішення за заявою ОСОБА_3 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 23.01.2024, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 20 лютого 2025 року,заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на правову допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі по 10 875,00 грн з кожного.

Ураховуючи наведене, заявник просила вирішити питання про поворот виконання додаткової постанови Київського апеляційного суду від 02.02.2023.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2025 року заяву про поворот виконання додаткової постанови Київського апеляційного суду від 02.02.2023 задовольнено.

Допущеноповорот виконання додаткової постанови Київського апеляційного суду від 02.02.2023 у справі № 759/5806/20.

Не погоджуючись із вказаними ухвалами суду ОСОБА_3 подав апеляційні скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить ухвали суду від 25.07.2025 скасувати та відмовити боржникам у поданих ними заяв про поворот виконання судових рішень.

В обгрунтування доводів апеляційних скарг зазначено, що ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про час та дату розгляду поданих боржниками заяв про поворот виконання судових рішень у цій справі.

Також апелянт вказав на невідповідність описових, мотивувальних та резолютивних частин оспорюваних ним ухвал, оскільки суд вказуючи про розгляд заяви одного з боржників, зазначив у резолютивній частині ухвали іншого боржника.

Суд зробив висновки лише на підставі наданих боржниками копій листів, не витребувавши при цьому матеріали виконавчих проваджень щоб достеменно встановити з кого саме з боржників було стягнуто кошти.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав подану апеляційну скаргу, просив задовольнити на підставі викладених в ній доводів.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися,про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Будь - яких заяв чи клопотань щодо неможливості прибуття у судове засідання або відкладення розгляду справи станом на день розгляду справи до апеляційного суду від вказаних осіб не надходило. Своїм правом на подання відзивів на апеляційні скарги не скористалися.

Так, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення ОСОБА_3 , перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість ухвал суду в межах їх апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №3-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до ч. 1, ч. 2ст.444 ЦПК Українисуд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Частиною 9 ст.444 ЦПК Українипередбачено, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (ч.1ст.446 ЦПК України).

Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Зі змісту вищевказаних норм слідує, що поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

У справі, яка переглядається судом встановлено, що у квітні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання недійсним договору іпотеки.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2021 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року скасовано та ухвалене нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 . Визнано недійсним укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір іпотеки від 17 травня 2018 року. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в сумі 27 446,53 грн.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користьОСОБА_3 судові витрати по 25 580,00 грн з кожного.

Постановою Верховного Суду від 31 серпня 2023 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 11 вересня 2023 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного судувід 27 жовтня 2022 року залишено без змін. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Додаткову постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року скасовано, а справу в частині вирішення питання про ухвалення додаткового рішення за заявою представника ОСОБА_3 - адвоката Науменка О. Г.направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки додаткова постанова була ухвалена апеляційним судом за відсутності ОСОБА_2 , належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання.

Додатковою постановою Верховного Суду від 18 вересня 2023 року заяву ОСОБА_3 , подану представником Науменком О. Г., про ухвалення додаткового рішення задоволено частковою. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати за оплату поштових відправлень в розмірі 291,90 грн. В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у задоволенні заяви ОСОБА_3 , поданої представником Науменком О. Г. , відмовлено.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 20 лютого 2025 року, заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на правову допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 10 875,00 грн з кожного.

На підставі заяви ОСОБА_3 та виконавчого листа від 05.04.2023 № 759/5806/20 державним виконавцем Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському район Київської області Цетрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ 08.06.2023 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконанн додаткової постанови Київського апеляційного суду від 02.02.2023 у справі № 759/5806/20 про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат в сумі 25 580,00 грн.

10.08.2023 ОСОБА_2 сплатила 28 507,00 грн на рахунок Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Цетрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з призначенням платежу «сплаті заборгованості за ВП № НОМЕР_5», що підтверджується квитанцією від 10.08.2023 №0.0..1.

11.08.2023 державним виконавцем Ірпінського відділу державної виконавчої служби в Бучанському районі Київської області Цетрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_5.

У постанові від 11.08.2023 ВП № НОМЕР_5 про закінчення виконавчого провадження зазначено, що борг згідно виконавчого документу № 759/5806/20 в розмірі 25 580,00 грн., з урахуванням виконавчого збору 2 558,00 грн. та витрат виконавчого провадження 369,00 грн., боржником сплачено, що підтверджується відповідними платіжними документами, які знаходяться в матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_5.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_3 - Науменка О. Г. про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року задовольнено. Роз`яснено постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, зазначено, що судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 27 446,53 грн підлягають стягненню в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 по 13 723,30 грн з кожного.

06.06.2024 ОСОБА_3 звернувся до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 28.03.2024, виданого Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/5806/20 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат зі сплати судового збору в сумі 27 446,53 грн.

Згіднопостанови від 12.06.2024 було відкрито виконавче провадження НОМЕР_7 на підставі виконавчого листа.

УхвалоюСвятошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року визнано виконавчий лист №759/5806/20-ц,виданий 28.03.2024 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат зі сплати судового збору в сумі 27 446,53 грн таким, що не підлягає виконанню.

Згідно листа від 22.05.2025 № Д/1 22.05.2025 виконавче провадження № НОМЕР_4 закінчено згідно пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». За період примусового виконання з боржника стягнуто в примусовому порядку грошові кошти в розмірі 15 325,42 грн, які державним виконавцем розподілено згідно статті 45 Закону Україні «Про виконавче провадження», зокрема на користь сгягувача ОСОБА_3 перераховано грошові кошти у розмірі 13 750,38 грн.

Колегія суддів з урахуванням встановлених обставин справи вважає, що поворот виконання у даній справі постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат в сумі 13 750,38 грн та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат в сумі 25 580,00 грн є необхідним засобом відновлення прав заявників та спрямований на недопущення безпідставного збагачення стягувача за рахунок боржників.

За таких обставин, з метою поновлення порушених майнових прав боржників, які виникли внаслідок виконання скасованих судових рішень, та ураховуючи імперативні приписи процесуального закону щодо необхідності повороту виконання у подібних випадках, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяв боржників.

Щодо доводів про неналежність та недопустимість доказів щодо неможливості ідентифікації платежів не відповідають дійсності, оскільки з наявних у матеріалах справи доказів однозначно встановлюється факт сплати боржниками коштів на примусове виконання вказаних судових рішень у межах конкретних виконавчих проваджень, які були закінчені на підставі виконання боржниками грошових зобов`язань перед стягувачем, що неспростовано останнім.

Таким чином, матеріали справи містять відповідні докази щодо стягнення сум заборгованості виконавцем з боржників за виконавчими провадження на користь стягувача, а тому у витребуванні матеріалів виконавчих проваджень для розгляду поданих заяв не було необхідності.

Щодо доводів апеляційних скарг про належне повідомлення стягувача про розгляд судом заяв боржників про поворот виконання судових рішень, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною десятою статті 444 ЦПК України передбачено, що заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).

З вказаних норм процесуального права вбачається, що на суд покладено процесуальний обов`язок повідомити стягувача та боржника про розгляд заяви про поворот виконання судового рішення, натомість явка останніх не є обов`язковою.

Перевіривши матеріали справи вбачається, що суд першої інстанції не здійснював будь-яких дій з метою повідомлення стягувача про розгляд заяв боржників про поворот виконання судових рішень у цій справі, що є процесуальним порушенням.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Отже, під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме права учасника справи знати про дату, час і місце розгляду справи.

Порушення зазначених вимог законодавства, якими обґрунтовують апеляційні скарги сторони у справі, відповідно до частини 2, пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК Україниє обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2025 року, та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , допустити поворот поворот виконання постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат в сумі 13 750,38 грн та поворот виконання додаткової постанови Київського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат в сумі 25 580,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Так, за результатами апеляційного перегляду справи апеляційні скарги задоволено частково, ухвали суду скасовуються і ухвалюється нове судове рішення, яким також задовольняються заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поворот виконання судових рішень у цій справі.

Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційних скарг не відшкодовуються та покладаються на особу, яка подала апеляційні скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1 , подану представником Шипіциним Олександром Володимировичем , про поворот виконання постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022року у справі за позом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, про поділ спільного майна подружжя та визнання недійсним договору іпотеки задовольнити.

Допустити поворот виконання постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат в сумі 13 750,38 грн.

В порядку повороту виконання постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022року стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 ) 13 750 (тринадцять тисяч сімсот п`ятдесят) 38 копійок.

Заяву ОСОБА_2 , подану представником Шипіциним Олександром Володимировичем , про поворот виконання додаткової постанови Київського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року у справі за позом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, про поділ спільного майна подружжя та визнання недійсним договору іпотеки задовольнити.

Допустити поворот виконання додаткової постанови Київського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат в сумі 25 580,00 грн.

В порядку повороту виконання додаткової постанови Київського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 ) 25 580 (двадцять п`ять тисяч п'ятсот вісімдесят) 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 27 листопада 2025 року.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна