РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

за участі секретаря Лишняк А.О.,

від відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

У вересні 2025 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про розірвання шлюбу.

Предметом позову є розірвання шлюбу, укладеного 28.05.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що складено актовий запис № 386 та видано свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передано до провадження судді Саадулаєва А.І.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результати призвело до постійних сварок та як наслідок до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На сьогодні у них відсутні спільні інтереси з відповідачем, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння.

В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову та розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 12.07.2025, вбачається, що з 28.05.2010 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебувають у шлюбних відносинах, про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено актовий запис № 386.

У шлюбі у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /свід-во про народження серії НОМЕР_2 від 23.05.2012/.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні продовжувати сімейні відносини з відповідачем. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Судом в порядку ч. 2 ст. 206 ЦПК України роз`яснено сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевірено, чи не суперечить закону визнання відповідачем позову та чи не порушено права, свободи чи інтереси інших осіб у зв`язку з таким визнання.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

З врахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також того, що на даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, спір щодо поділу майна та утримання дитини відсутній, суд приймає визнання позовних вимог відповідачем, а відтак позовна заява підлягає задоволенню з ухваленням судового рішення.

Керуючись ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст. 12, 13, 81, 206, 259, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений 28.05.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що складено актовий запис № 386 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: