печерський районний суд міста києва
Справа № 2-907/12
пр. № 4-с-152/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Жука Андрія Михайловича на дії (бездіяльність) державного виконавця - Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, -

У С Т А Н О В И В :

10 липня 2025 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Жука Андрія Михайловича, звернулася до суду зі скаргою, в якій просить суд визнати протиправними дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладено в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 та зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладено в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3.

В обґрунтування вказано, що на примусовому виконанні у Печерському відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2012 № 2-907, на виконання якого було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3, в рамках якого було накладено арешт на майно скаржника.

Разом з тим, станом на дату звернення до суду виконавче провадження закінчено, проте державний виконавець відмовляє у знятті арешту з усього нерухомого майна скаржника, що в сукупності і послугувало підставою для звернення до суду зі скаргою за захистом своїх прав.

Представник скаржника - адвокат Жук А.М. у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, часта місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Частиною 2 ст. 450 ЦПК України визначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття Закону України «Про виконавче провадження»).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Згідно з ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні у Печерському відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2012 № 2-907, на виконання якого було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 перебувало виконавче провадження НОМЕР_2 із примусового виконання виконавчого листа №2-907/12 від 12.12.2012, який виданий Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Банк «БІГ Енергія» загальної суми заборгованості у розмірі 577113,62 грн., що підтверджується листом Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) від 14.06.2024.

26.07.2013 старшим державним виконавцем Шиян О.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

19.08.2013 державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна, відповідна інформація внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за номером 2282966.

03.04.2024 державним виконавцем керуючись вимогами п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції яка діяла на момент винесення постанови) прийнято постанову про направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС.

Згідно листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 25072/23440-1-24/15.1 від 08.05.2024 вбачається, що згідно даних АСВП, у Червоногвардійському відділі державної виконавчої служби м. Макіївка Головного управління у Донецькій області (нині - Макіївський відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) на примусовому виконанні перебував виконавчий лист Печерського суду м. Києва від 12.12.2012 № 2-907, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Банк «БІГ Енергія» заборгованості у сумі 577113,62 грн.

10.11.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. 07.11.2014 розпорядженням КМУ № 1985-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться. Подальше проведення виконавчих дій неможливо у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а відділ примусового виконання рішення ДВС Головного управління юстиції у Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну Українській владі.

Листом від 13.03.2023 за підписом начальника управління захисту прав споживачів послуг Національного банку України Лобачук Ольги, зазначено, що Постановою Правління Національного банку України 24.02.2010 № 97 з 01.03.2010 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ВАТ Банку «БІГ Енергія». У відповіді зазначено, що у переліку непроданих активів ВАТ Банку «БІГ Енергія», переданих в управління Управителю (ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП»») на підставі договору про передавання в управління непроданих активів від 28.01.2014, кредитна заборгованість ОСОБА_1 перед ВАТ Банком «БІГ Енергія» відсутня. Також зазначено, що у архівних справах Ват Банку «БІГ Енергія» інформація щодо кредитної заборгованості ОСОБА_1 відсутня.

Окрім цього, листом від 11.06.2025 за підписом начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Ярушевської Ірини, повідомлено представника скаржника, що у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту.

Проте, суд звертає увагу, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2014 по справі № 757/9975/14-ц було задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено стягувача ВАТ Банк «БІГ Енергія» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 22.12.2021 у справі № 634/292/21, від 12.08.2020 у справі № 569/17603/18, від 26.04.2022 у справі № 242/4601/20, від 04.11.2022 у справі № 686/6010/14-ц.

Так, при дослідженні матеріалів скарги вбачається, що скаржником не долучено матеріалів виконавчого провадження, в рамках якого, скаржник ініціює зняття арешту.

У зв`язку із наведеним, суд не встановив, а сторона скаржника не довела, що відбулось закінчення виконавчого провадження, де скаржник є боржником, а саме № НОМЕР_3, адже, згідно інформації наданої у відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 25072/23440-1-24/15.1 від 08.05.2024 на адвокатський запит, постановою державного виконавця відділу від 10.11.2014 виконавчий лист було повернуто стягувачеві без виконання, а тому судом не встановлено підстав для зняття арешту з майна боржника.

У зв`язку із викладеним, суд прийшов до переконання про те, що право ОСОБА_1 на розпорядження належним їй майном без будь-яких обтяжень у вигляді арешту, може бути поновлено, зокрема, шляхом виконання виконавчого листа № 2-907 від 12.12.2012 (виконавче провадження НОМЕР_2) виданого Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Банк «БІГ Енергія» загальної суми заборгованості у розмірі 577113,62 грн.

Враховуючи установлене вище, суд прийшов до переконання про те, що Печерський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 діяв відповідно до закону, в межах повноважень.

За встановлених обставин та відповідних тому правових норм, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 258, 269,270, 353, 447-452ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Жука Андрія Михайловича на дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) щодо відмовити зняти арешт з майна боржника та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.В. Литвинова