ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/661/25 Справа № 209/592/25 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

(додаткова)

26 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Добробут»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана заява представником ОСОБА_1 адвокатом Овчаренко Ольгою Миколаївною про ухвалення додаткового рішення, головуючий у суді першої інстанції Корнєєва І.В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У січні 2025року ОСОБА_1 подала в суд позов проти Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» (далі КП «Добробут») про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 74 949,00грн та моральної шкоди в розмірі 10000,00грн, а також судових витрат, що складаються із витрат на проведення оцінки в розмірі 5 500,00грн, судового збору в розмірі 968,96грн та витрати на професійну правничу допомогу.

Існування таких вимог позивачка пов`язувала із тим, що вона є власницею трикімнатної квартири, розташованої на другому поверсі двоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09 серпня 2004року, витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, копією технічного паспорту та інформацією з Реєстру нерухомості від 24 січня 2025року.

03 листопада 2024року була затоплена належна їй квартира і, як встановлено в подальшому актом обстеження житлового приміщення від 27 листопада 2024року, залиття відбулось внаслідок пориву трубопроводу на горищі будинку, що підтверджено актом обстеження житлового приміщення, складеного та затвердженого відповідачем, та зафіксовано пошкодження її майна.

Відповідно до акту обстеження житлового приміщення внаслідок залиття квартири були пошкоджені: в спальній кімнаті - на стелі площею 14,7кв.м. на шпалерах видно сліди залиття та шпалери частково відстали; на стінах шпалери площею 39,7кв.м., також шпалери частково відстали і мають сліди залиття; на підлозі площею 14,7кв.м. здулись листи ДАП; в кімнаті - на стелі площею 8,5кв.м. маються сліди залиття на шпалерах; на стінах площею 33,6кв.м. сліди залиття на шпалерах, які відстали по швам; також пошкоджена електрична проводка.

Крім того, були пошкоджені особисті речі мешканців квартири та статутні документи Релігійної організації «Релігійна Громада «Місія» Харизматичної Християнської Церкви (Повного Євангелія)» у місті Кам`янському, засновницею якої є власниця квартири.

Відповідно до Експертного висновку складеного 29 листопада 2024року ТОВ «Всеукраїнська оціночна компанія», вартість завданої матеріальної шкоди мешканцям квартири АДРЕСА_2 , яке піддалося затопленню водою внаслідок пориву трубопроводу на горищі, внаслідок чого водою пошкоджено внутрішнє оздоблення квартири та особисті речі мешканців квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату оцінки, без урахування ПДВ становить 74949,00грн.

Позивачка вважала, що залиття її квартири сталося внаслідок невиконання та/або неналежного виконання своїх обов`язків відповідачем, який згідно до переліку послуг в своїй діяльності з управління багатоквартирними будинками, зобов`язаний здійснювати технічне обслуговування внутрішньо-будинкових систем з водопостачання, водовідведення, теплопостачання, гарячого водопостачання, зливової каналізації, електропостачання, газопостачання, що відображено на офіційному сайті Кам`янської міської ради.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005року № 630, виконавець послуг зобов`язаний проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акту; утримувати внутрішньо будинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт; усувати наслідки аварійних ситуацій.

Заявниця наполягала на тому, що залиття квартири мало місце внаслідок неналежного технічного стану труби центрального опалення на горищі будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також бездіяльності і невиконання договірних зобов`язань відповідачем, яке відповідальне за вказані обставини, що сталися, оскільки за офіційною інформацією, що розміщена на офіційному сайті Кам`янської міської ради, саме КП «Добробут» з січня 2021року обслуговує житловий фонд.

Також, внаслідок зазначених подій, неправомірними діями відповідача позивачці завдані душевні і моральні страждання, які остання пов`язувала з перенесенням нею протягом тривалого часу незручностей проживання у пошкодженій квартирі, потребою у додаткових зусиллях для організації звичайного порядку життя, відновлення попереднього стану квартири, чим їй завдано моральну шкоду, та стан постійного стресу, порушення звичних комфортних умов проживання, спричиняє їй не лише моральні страждання, а ще й змушує звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу та емоційних затрат, що негативно впливає на здоров`я. Також, внаслідок залиття квартири, з`явився запах сирості та плісняви. Позивачці довелося переживати сильний душевний стрес та знаходитися в антисанітарних умовах, ремонт в залитих кімнатах не проведений, оскільки це потребує значних грошових коштів та відповідних умов. Також, позивачка зазначала, що плями, пліснява та відшаровані шпалери на стінах та стелі мають не лише естетично неприємний вигляд, це шкодить здоров`ю, але й постійно нагадують про отриманий стрес. А тому позивачкою оцінюються завдані їй моральні страждання, їх тривалість вимушених негативних змін у її житті, тривале знаходження в стані стресу, та зниження якості проживання, небажання відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, вважала достатнім і необхідним для їх відшкодування в розмірі 10000,00грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 04 червня 2025року позов задоволено. Стягнуто з КП «Добробут» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 74 949,00грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00грн, витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 5 500,00грн, судовий збір в розмірі 1 937,92грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 844,80грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2025року апеляційну скаргу КП «Добробут» залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 04 червня 2025року залишено без змін.

Заяви та клопотання подані учасниками справи

17 жовтня 2025року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Овчаренко О.М. про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтовувалась тим, що судом апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 633,60грн.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту заяви дійшов висновку про те, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 3 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05 липня 2012року, договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Водночас, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).

Встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу адвокат Овчаренко О.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надала: ордер на надання правничої допомоги серії АЕ № 1354454 від 26 січня 2024року; договір про надання правничої допомоги № 14-01/25 від 14 січня 2025року; додаток № 5 до договору про надання правничої допомоги від 05 серпня 2025року; акт виконаних робіт № 4 від 15 серпня 2025року; квитанцію № 830932 від 15 серпня 2025року про оплату за надання правової допомоги (а.с.209-212).

В акті виконаних робіт № 4 від 15 серпня 2025року адвокат Овчаренко О.М. навела види правничої допомоги, які були надані, а саме складання відзиву на апеляційну скаргу 3 633,60грн. Також підписанням цього акту сторони договору підтвердили, що не мають претензій чи зауважень одна до одної.

Згідно квитанції № 830932 від 15 серпня 2025року ОСОБА_1 сплатила на користь адвоката Овчаренко О.М. 3 633,60грн в якості оплати за надання правової допомоги за додатком № 5 від 05 серпня 2025року до договору про надання правничої допомоги № 14-01/25 від 14 січня 2025року.

Отже, зазначене підтверджує фактичне здійснення позивачкою ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Аналогічна позиція відображена в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2023року у справі № 686/31892/19.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач КП «Добробут» заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення не подавав, хоча був повідомлений про розгляд справи у передбаченому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції, установивши, що заява про розподіл судових витрат та докази їх понесення подані позивачкою з дотриманням вимог статті 141 ЦПК України, дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 633,60грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, а також не призведе до надмірного збагачення позивачки.

Таким чином, оскільки Дніпровський апеляційний суд постановою від 14 жовтня 2025року апеляційну скаргу КП «Добробут» залишив без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 04 червня 2025року без змін, однак не вирішив питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, то наявні підстави для задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвоката Овчаренко О.М. та ухвалення додаткової постанови про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 633,60грн.

Керуючись статтями 141, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Овчаренко Ольги Миколаївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» (код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 633,60грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 листопада 2025року.

Судді: