Справа 206/3502/25
Провадження 2/206/2049/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.

при секретареві Тимченко Ю.А.

за учстю представника позивача Амельченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Кредит Капітал" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2025 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра з вказаним позовом. Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідачів на його користь інфляційних втрат та 3% річних за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 у зв`язку з простроченням виконання судового рішення в сумі 228810,26 грн та 69381,06 грн. відповідно, загалом 298191,32 грн. Також просив стягнути витрати на сплачений ним судовий збір 3578,29 грн. Свої вимоги обгрунтував тим, що 05.11.2009 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська розглянув позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ухвалив рішення № 2-1788/09, яким позов задовольнив, стягнув солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору у сумі 471848,10 грн. 12.12.2011 року було укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Коллект» договір факторингу № 1, таким чином відбулась заміна кредитора у зобов`язаннях. 19 липня 2012 року Самарським районний судом м. Дніропетровська винесено ухвалу № 436/4550/12, якою замінено сторону виконавчого провадження, стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні № 19556781 та № 19556604 з виконання виконавчих листів по справі № 2-1788, виданих 19.05.2010 року Самарським районним суом м. Дніпропетровська, про стягнення суми боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 473798,10 грн на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Коллект».

На сьогоднішній день відповідачами рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не виконано, у зв`язку з цим позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував 3 % річних та суму інфляційних втрат на зазначену суму за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року (включно), яку просить стягнути.

Ухвалою суду від 01.09.2025 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставі викладених обставин.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома.

Судом встановлено, що 05.11.2009 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська розглянув позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ухвалив рішення № 2-1788/09, яким позов задовольнив, стягнув солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору у сумі 471848,10 грн. 12.12.2011 року було укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Коллект» договір факторингу № 1, таким чином відбулась заміна кредитора у зобов`язаннях. 19 липня 2012 року Самарським районний судом м. Дніпропетровська винесено ухвалу № 436/4550/12, якою замінено сторону виконавчого провадження, стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні № 19556781 та № 19556604 з виконання виконавчих листів по справі № 2-1788, виданих 19.05.2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення суми боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 473798,10 грн на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Коллект».

Так, суд бере до уваги твердження представника позивача про те, що рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не виконано, залишок основного боргу становить 471848,10 грн, доказів його сплати суду надано не було. Відповідно, суд виходить з того, що присуджена рішенням суду у 2009 році сума боргу - досі не сплачена.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону (ст. 625 ЦК України) нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 703/2718/16-ц від 19 червня 2019 року.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц зроблений такий висновок щодо грошового зобов`язання з оплати 3% річних та втрат від інфляції, яке виникло внаслідок невиконання рішення суду про стягнення коштів (п. 16-18): «Відповідно до частини першої статті 509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.»

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду (далі «ВП ВС»), викладеним у Постанові від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України, застосовується у випадку несвоєчасного виконання рішення суду про стягнення грошової суми незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. У цій Постанові ВП ВС підтвердила також, що грошове зобов`язання може виникати з рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц відступила від правового висновку у зазначеній представником справі № 6-2491цс15 (п. 32.2. зазначеної Постанови ВП ВС); та дійшла таких висновків: згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти (п. 39, 40); стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України; п. 44); у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (п. 45).

Отже, дія статті 625 ЦК України розповсюджується на суму 471848,10 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд дійшов висновку, що 3% річних на вказану суму грошового зобов`язання за період з 02.04.2017 до 23.02.2022 складають 6931,06 грн (471848,10 грн х 3% х (1788 днів / 365 днів)).

Перевіривши розрахунок втрат від інфляції суд дійшов висновку, що відповідні втрати на вказану суму грошового зобов`язання за період з 02.04.2017 до 23.02.2022 складають 228810,26 грн (471848,10 грн х 1,48492355- 471848,10 грн).

Згідно зі ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

За обставинами цієї справи грошове зобов`язання у відповідача перед позивачем щодо сплати заборгованості на підставі рішення суду від 05.11.2009 у справі не припинилося дотепер. Отже, право нарахувати 3% річних та втрати від інфляції за несплату вказаного грошового зобов`язання виникло у позивача у 2009 році за весь час, допоки грошове зобов`язання існує. Однак захистити це право в судовому порядку позивач може лише в межах строку позовної давності.

11 березня 2020 року Кабінет міністрів України запровадив карантин в Україні терміном з 12 березня до 3 квітня 2020 року (Постанова КМУ № 211 від 11.03.2020 р); карантин потім неодноразово продовжувався аж до 01 липня 2023 року, коли його дія була припинена згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, строк позовної давності, визначений статтею 257 Цивільного кодексу України, був продовжений на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023 у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені зазначеним пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022.

Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-IX від 14.05.2025 пункт 19 виключено; визначено, що вказаний Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Набрав він чинності 04.09.2025. Відповідно, 04.09.2025 слід вважати датою, до якої було зупинено перебіг позовної давності.

Враховуючи зазначене, загалом перебіг позовної давності (у зв`язку з карантином та воєнним станом) був продовжений (на період дії карантину), та зупинений (на період дії воєнного стану) протягом загального періоду з 12.03.2020 до 03.09.2025.

Позивач звернувся до суду з позовом 23.06.2025, тобто в період зупинення перебігу позовної давності; заявив про період стягнення з 02.04.2017 до 23.02.2022.

Враховуючи початок дії карантину з 12.03.2020, та час звернення до суду з позовом 23.06.2025, суд дійшов висновку про те, що строк позовної давності до заявлених вимог на момент звернення позивача з позовом не сплив, та немає підстав для застосування строку позовної давності до вимог позивача.

Враховуючи досліджені докази та встановлені судом обставини, наведені норми права, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів підлягає стягненню судовиз збір.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЛЕКТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЛЕКТ» заборгованість у сумі 298 191,32 (двісті дев`янсто вісім тисяч сто дев`яносто одну грн. 32 коп) грн, з яких: 69381,06 грн - 3% річних та 228810,26 грн - сума нарахованих інфляційних втрат.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЛЕКТ» суму сплаченого судового збору в розмірі 3578,29 грн. в рівних частинах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЛЕКТ», ; м. Київ, вул. Менделєєва, буд. 12, офіс 94/1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя В.В. Малихіна