ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/160/23 Номер провадження 22-ц/814/3740/25Головуючий у 1-й інстанції Назарьова Л. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

28 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С. Б.

суддів: Панченка О. О., Пікуля В. П.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 липня 2025 року у складі судді Назарьової Л. В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області», Решетилівська міськарада, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», за участі позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області», прокурор Полтавської обласної прокуратури як представник інтересів держави в бюджетній сфері з питань державної та комунальної власності, прокурор Полтавської обласної прокуратури як представник інтересів держави з питань земельних відносин, Решетилівська міська рада, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, Виконавчий комітет Решетилівської міської ради, про спростування недостовірної інформації, вилучення недостовірної інформації та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої створенням, збиранням, зберіганням, використанням та поширенням недостовірної інформації,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 липня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

07.10.2025 через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала до Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу на вказане рішення суду, одночасно заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, підстави пропуску якого визнані апеляційним судом неповажними.

Ухвалою судді-доповідача апеляційного суду від 10 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявнику строк десять днів з дня вручення ухвали для зазначення інших підстав для поновлення пропущеного процесуального строку. Роз`яснено, що якщо вказані скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Копія ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху направлена на електронну адресу ОСОБА_1 та згідно довідки про доставку електронного листа доставлена до електронної скриньки 12.11.2025 об 11:58:02 год.

24.11.2025 на адресу апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій заявник вказувала, що вона реалізувала своє процесуальне право, передбачене частиною другою статті 127 ЦПК України, і до закінчення строку на апеляційне оскарження рішення у справі подала до апеляційного суду заяву про продовження строку для подання апеляційної скарги, в якій обґрунтувала обставини, за яких не могла подати вчасно апеляційну скаргу. Проте, апеляційний суд залишив дану заяву без розгляду. 07.10.2025 без надмірних зволікань та у розумний строк вона подала апеляційну скаргу, у якій також заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Вказує, що строк на апеляційне оскарження нею пропущений з вини Полтавського апеляційного суду, який не розглянув її заяву від 08.09.2025 про продовження строку на апеляційне оскарження відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України.

Вирішуючи дану заяву апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У частині другій статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, пропущений учасником справи процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за умови вчинення таким учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ЦПК України встановлено неможливість такого поновлення.

Продовженням строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 904/5995/16 від 03.12.2018).

Між тим, строки на апеляційне оскарження судових рішень встановлено законом.

Відповідно до вимог статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відтак, законом чітко визначені строки на апеляційне оскарження судових рішень та можливість їх поновлення за наявності поважних причин. При цьому клопотання про поновлення такого строку має бути подане одночасно із вчиненням процесуальної дії - поданням апеляційної скарги на судове рішення.

У даній справі такі дії вчинені заявником ОСОБА_1 лише 07.10.2025 - подана апеляційна скарга та заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, рішення суду було отримано ОСОБА_1 06.08.2025, тобто, апеляційну скаргу подано через 61 день з дня вручення їй повного рішення суду.

Подання ОСОБА_1 заяви від 08.09.2025 про продовження строку для подання апеляційної скарги, яка надійшла до апеляційного суду 09.09.2025, не звільняло її від обов`язку подати апеляційну скаргу протягом встановленого законом строку.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально в кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і таких, що не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 жовтня 2020 року в справі № 9901/32/20 виснувала, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року в справі № 560/14349/23 зазначено, що Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Поновлення строку на оскарження судового рішення без доведення заявником поважності причин пропуску процесуально не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін спору та правову визначеність у цивільних правовідносинах. Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження остаточного судового рішення є порушенням принципу правової визначеності.

У разі подання клопотання про поновлення пропущеного строку заявник повинен одночасно надати докази на підтвердження обставин, які свідчать про наявність передбачених законом підстав для таких дій. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Посилання ОСОБА_1 на проведення в останній день процесуального строку - 08.09.2025 технічних робіт у системі «Електронний суд», не є підставою для поновлення такого строку через 30 днів після закінчення зазначених обставин, а отримання нею 22.08.2025 травми правої руки - повного вивиху голівки 1-ої п`ясної кістки, не свідчить про те, що саме ці обставини завадили їй вчасно звернутися до суду.

Суб`єктивне (власне) розуміння заявником правових норм та помилкове уявлення про можливість продовження судом строку на апеляційне оскарження не може виправдовувати її процесуальної бездіяльності.

Оскільки на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження існування причин (явищ, дій), які б могли об`єктивно завадити їй вчасно оскаржити рішення суду першої інстанції, а наведені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, відповідно до пункту 4 частини першої статтті 358 ЦПК України апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі за її апеляційною скаргою.

Керуючись статтями 354, 358, 381 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 липня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя С. Б. Бутенко

Судді О. О. Панченко

В. П. Пікуль