ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1389/24 Номер провадження 22-ц/814/3493/25Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі Коротун І. В.

розглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 26 травня 2025 року, ухвалене суддею Куц Т. О., повний текст рішення складено дата не вказана

у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

05.06.2024 АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.09.2019 у розмірі 87 362,52 грн станом на 13.05.2024, яка складається з наступного: 47 601,81 грн заборгованість за кредитом, 39 760,71 грн заборгованість по відсоткам, та судові витрати у розмірі 3 028 грн.

Позовна заява мотивована тим, що АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 17.09.2019 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, які розміщені на банківському сайті www.a-bank.com.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У порушення взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 умови договору не виконувала, внаслідок чого станом на 13.05.2024 утворилася заборгованість у розмірі 87 362,52 грн.

Рішенням Горішньоплавніського міського суду Полтавської області від 26 травня 2025 року цивільний позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 17.09.2019 у розмірі 85 872,63 грн та судові витрати в сумі 2 976,36 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що доводи представника відповідача про те, що відповідач отримала у користування кошти в сумі 12 600,00 грн, враховуючи внесені кошти на загальну суму 216 419,66 грн, які відображені у виписці по картці як «сума зарахувань за період», суд першої інстанції відхилив, оскільки зазначене спростосується вказаною випискою по рахунку, з якої вбачається, що позичальник активно користувалася кредитними коштами, всього витративши коштів за отриманою карткою на загальну суму 302 292,29 грн, тоді як внесено на погашення заборгованості 216 419,66 грн, тобто наявне мінусове сальдо за тілом кредиту, із яких позивачем, який диспозитивно розпорядився належним йому правом вимоги, та які заявлено до стягнення (302 292,29 216 419,66 = 85 872,63 грн).З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 85 872,63 грн, в іншій частині позову слід відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачем у позовних вимогах вказано, що заборгованість за кредитом (тіло кредиту) становить 47 601,81 грн, а 39 760,71 грн, це нарахована позивачем заборгованість по відсотках. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованості за відсотками в розмірі 39 760,71 грн. При тому, що в анкеті-заяві позичальника від 17.09.2019 відсоткова ставка не зазначена. Однак, суд першої інстанції ототожнив поняття тіла кредиту та відсотків, мотивувавши це тим, що за відсутності узгоджених сторонами умов кредитування в частині нарахування відсотків, банк має право вимоги повернення фактично отриманої та не повернутої позичальником суми кредитних коштів. Згідно позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.09.2019 у розмірі 87 362,52 грн станом на 13.05.2024, яка складається з: 47 601,81 грн заборгованість за кредитом; 39 760,71 грн заборгованість по відсоткам; 00,00 грн заборгованість за штрафами. Однак, у рішенні суду першої інстанції не визначено виду стягнутих коштів у сумі 85 872,63 грн, а саме, тіло кредиту чи відсотки ухвалені до стягнення, також не визначено станом на яку дату стягнуто вказану судом суму коштів. Вказане надає можливість позивачу на звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за відсотками за той же період, який був визначений у позові, адже у рішенні суду не конкретизовано вид стягнення за кредитом та станом на яку дату ці кошти стягнуті. При цьому, з розділу 3 паспорту споживчого кредиту вбачається, що строк кредитування становить 240 місяців, тобто договір діє і на даний час, а його строк дії закінчується 17.09.2039. Крім того, матеріали справи не містять досудової вимоги АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 . Позивачем надано підписаний сторонами паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», з якого слідує, що між сторонами укладений споживчий кредит зі строком дії 240 місяців, тобто строк дії договору визначено до 17.09.2039. Кредитор звернувся із позовом до суду у травні 2024, тобто кредитор скористався правом дострокового повернення кредиту відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України. Кредитним договором (анкета-заява) не передбачено право кредитора вимагати достроково у боржника повернення кредитних коштів, тобто сторони не обумовили право кредитодавця на дострокове повернення кредитних коштів, а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про отримання споживачем (відповідачем) письмової вимоги про дострокове повернення кредиту. Отже, кредитодавець має право на дострокове повернення кредитних коштів, якщо таке право передбачене кредитним договором, а також за умови пред`явлення споживачу досудової вимоги. Наведені обставини є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Суд першої інстанції вказаного не дослідив та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права. Крім того, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ним встановлено із виписки по рахунку, що відповідач витратив коштів за отриманою карткою на загальну суму 302 292,29 грн, тоді як внесено на погашення заборгованості 216 419,66 грн, тобто наявне мінусове сальдо за тілом кредиту, із яких позивачем, який диспозитивно розпорядився належним йому правом вимоги та які заявлено до стягнення 302 292,29 грн 216 419,66 = 85 872,63 грн. З урахуванням вказаного, суд першої інстанції відхилив усі доводи відповідача, що були викладені у відзиві на позовну заяву. Суд першої інстанції не звернув уваги на доводи відповідача про те, що надана позивачем виписка є неналежним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту в сумі 47 601,81 грн та за відсотками в сумі 39 760,71 грн, саме за договором від 17.09.2019, адже з неї прямо вбачається, що позивачем в тіло кредиту, крім фактично отриманих позичальником коштів, також зараховано стягнення за іншими договорами, та такі списання як: щомісячний платіж за кредитним договором «Розстрочка», по різних номерах договорів і по різних датах договорів (№ABH0F822 від 2019-09-17 та аналогічні); щомісячний платіж за кредитним договором «Плати частинами» по різних номерах договорів і по різних датах договорів (№ABH0CY864 від 2020-10-10 та аналогічні); щомісячний платіж за сервісом «Плати частинами» у COMFY. Окремо наголошує, що на двох останніх операціях відображених у виписці за 2024-02-21, де вказано деталі операції «ABNK», які не розкривають суті операції взагалі. Також, згідно виписки по картці не вбачається яка сума коштів була фактично отримана позичальником 17.09.2019. Решта сум, які зараховані в суму тіла кредиту, а саме суми списання відсотків за операціями: використання кредитного ліміту, списання, регулярні платежі на персональний рахунок, щомісячний платіж за кредитним договором «Розстрочка», щомісячний платіж за кредитним договором плати частинами та операції «ABNK», нараховані позивачем без правових на те підстав. Докази досягнення між сторонами угоди щодо врахування в тіло кредиту від 17.09.2019 зазначених видів нарахування позивачем за кредитним договором відмінними за назвою, датами та невідомими умовами не надано. Умови щодо договірного списання заборгованості, в тому числі за іншими кредитними договорами в підписаній анкеті-заявці не містяться, а тому позивач не мав права їх нараховувати в суму тіла кредиту. Разом з тим, в анкеті-заяві позичальника від 17.09.2019 процентна ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, порядок та умови збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів) не зазначені. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий Витяг з Умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 17.09.2019 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Акцент-Банк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг про надання кредиту. У підписаній анкеті-заяві ОСОБА_1 висловила згоду з тим, що підписана анкета-заява разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, які розміщені на банківському сайті www.a-bank.com.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 8).

Згідно із довідкою АТ «Акцент-Банк» ОСОБА_1 відкрито рахунок та видано картку № НОМЕР_1 строком дії до грудня 2024 (а.с. 20).

Згідно із наданим банком розрахунку, заборгованість за договором №б/н від 17.09.2019, укладеним між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 , станом на 13.05.2024 становить 87 362,52 грн, із яких: 47 601,81 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 39 760,71 грн - загальний залишок заборгованості по процентах (а.с. 5-7).

Також банком надано виписку по банківському рахунку ОСОБА_1 за період 17.09.2019 по 13.05.2024 із визначенням: суми витрат за період: 302 292,29 грн; суми зарахувань за період: 216 419,66 грн; сума комісій: 3 348,38 грн; сума кешбеку: 17,27 грн (а.с. 10-19).

У спірних правовідносинах АТ «Акцент-Банк» заявлено позов до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором, оформленим у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов правил надання банківських послуг від 17.09.2019.

Обґрунтовуючи право вимоги за цим позовом, банк посилався на Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна Gold», «Зелена» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua./terms, як невід`ємні частини спірного договору (а.с. 23-31).

Однак, зазначені документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови та правила розуміла відповідач, ознайомившись і погодившись із ними, підписуючи анкету-заяву від 17.09.2019, а також, що указані документи на момент отримання відповідачем банківської картки взагалі містили умови щодо сплати процентів у зазначеному порядку і розмірі, а, отже, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, не може бути належним доказом роздруківка із сайту, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується із висновком Верховного суду України, викладеному у постанові від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) та не спростовано позивачем при розгляді даної справи.

За таких обставин суд першої інстанції зазначив, що витяги з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна Gold», «Зелена», що містяться у матеріалах справи, не відповідають вимогам статті 207 ЦК України щодо письмової форми правочину та статті 634 ЦК України щодо форми договору приєднання, а тому не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 17.09.2019 шляхом підписання анкети-заяви.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що виключає підстави для їх стягнення у судовому порядку. Наведене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, що ухвалена у подібних правовідносинах.

Наявний у матеріалах справи паспорт споживчого кредиту, підписаний позичальником за допомогою електронного підпису, як доказ дотримання письмової форми договору про споживче кредитування, а отже погодження нарахування процентів (а.с. 9), суд першої інстанції відхилив з таких підстав.

Так, суд першої інстанції не ставив під сумнів підписання позичальником паспорту споживчого кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, проте ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, адже у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін та його змісту. Такі висновки, сформовані у постанові Верховного Суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

За змістом частин першої та другої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №572/1169/17 вказано, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.09.2019 у розмірі 87 362,52 грн станом на 13.05.2024, яка складається з наступного: 47 601,81 грн заборгованість за кредитом; 39 760,71 грн заборгованість по відсоткам.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів вважає, що, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно матеріалів справи встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви від 17.09.2019 було укладено кредитний договір, за умовами якого їй видано кредитну картку з встановленим кредитним лімітом (а.с. 8).

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджується, що між сторонами укладено кредитний договір.

Разом з тим колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з вимогами про стягнення заборгованості за відсотками, виходячи з наступного.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за договором, просив стягнути тіло кредиту, проценти за його користування, посилаючись на витяг з Умов та правил надання банківських послуг та тарифів обслуговування кредитних карт, які не підписані ОСОБА_1 (а.с. 23-31).

При цьому, матеріали справи не містять доказів, що саме додані до позовної заяви тарифи обслуговування кредитних карт, а також Умови та правила надання банківських послуг у АТ «А-Банк» розуміла ОСОБА_1 , ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету заяву.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» ресурс: Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms/, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Так, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже, Умови та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, не можуть бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.

На підставі викладеного, колегія суддів приймає доводи ОСОБА_1 , що матеріали справи не містять доказів, що саме надані позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Відтак, колегія суддів, вважає що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за кредитом у розмірі 39 760,71 грн.

Такі висновки відповідають правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

У постанові Верховного Суду від 23.05.2022 (справа №393/126/20) викладений такий правовий висновок: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Верховний Суд вбачав наявні підстави для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 у справі №284/157/20-ц (провадження №61-13569св20), від 18.11.2020 у справі №313/346/20 (провадження №61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.12.2019 у справі №467/555/19 (провадження №61-17707св19) про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 85 872,63 грн, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, виходячи з наступного.

Пред`являючи позов, АТ «Акцент-Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 47 601,81 грн (а.с. 1-4).

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (п. 5 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.1,3 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися виключно на установлених у судовому засіданні обставинах і бути прийняте в межах предмета спору.

Згідно з ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 у справі №571/1306/16-ц (провадження №61-29896св18) зазначив, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин та не може вийти за межі позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.08.2022 у справі №522/21000/18.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 06.08.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цивільним позовом АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10.09.2024 о 09.20 год з викликом сторін (а.с. 47-48).

По справі вбачається, що АТ «Акцент-Банк» до початку розгляду справи по суті клопотань про зміну предмету позову або збільшення позовних вимог не було подано.

З огляду на відсутність вимоги про збільшення розміру позовних вимог, суд першої інстанції не мав правових підстав для власного розрахунку заборгованості за тілом кредиту в межах розгляду даної справи, у бік збільшення з 47 601,81 грн до 85 872,63 грн.

Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість вимог банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 47 601,81 грн, апеляційний суд виходить з наступного.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6. Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018.

На підтвердження заявлених вимог банк надав суду виписку по рахунку відповідача, якою підтверджується видача та повернення коштів за укладеним договором (а.с. 10-19).

Достовірність відомостей, зазначених у виписці по рахунку, у порядку, визначеному цивільним процесуальним законом, не спростована.

Дослідивши дані, що містяться у виписці по рахунку, апеляційний суд встановив, що за період з 17.09.2019 до 13.05.2024 ОСОБА_1 витрачено 302 292,29 грн кредитних коштів, повернуто на рахунок 216 419,66 грн, встановлена комісія у розмірі 3 348,38 грн.

Отже, враховуючи сукупний розмір витрачених відповідачем коштів і сукупний розмір сплачених відповідачем коштів за весь період користування кредитними коштами, слід визначити заборгованість за тілом кредиту у сумі 46 111,92 грн (302 292,29 -216 419,66 39 760,71 (відсотки згідно позову)).

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №545/2248/17.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до ч. 4 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 382 ч.1 п. 4 п.п. «в» ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно матеріалів справи, АТ «Акцент-Банк» сплатило 3 028 грн судового збору при подачі позову до суду першої інстанції (а.с. 41), при зверненні до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 4 542 грн за подачу апеляційної скарги (а.с. 131).

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Акцент-Банк» підлягає пропорційному стягненню 1598,18 грн судового збору за подачу позову до суду першої інстанції. Також з АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає пропорційному стягненню 2 144,73 грн судового збору за подачу апеляційної скарги. Шляхом взаємозаліку, з АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 546,55 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 26 травня 2025 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 46 111,92 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 546,55 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов