Провадження № 2/344/5414/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Польської М.В.,

секретаря Соляник Т.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Заставного Р.А.,

відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заставний Роман Андрійович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Заставний Роман Андрійович, у вересні 2025 року звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач перебував із відповідачем у шлюбі, який 16.08.2017 року було розірвано. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із відповідачем та два повнолітніх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач у 2025 році звернулась до суду із позовом про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої вимоги обгрунтувала тим, що всі діти тепер фактично проживають із відповідачем, син ОСОБА_3 є повнолітнім та навчається, та потребує у зв?язку з цим матеріальної допомоги.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2025 року (справа №344/15/25) з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання повнолітнього сини ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1/7 частини від усіх доходів щомісячно на час навчання ОСОБА_3 , але не пізніше досягнення ним 23-х річного віку.

Представник позивача вказує, що повнолітній син навчається на Фізико-технічному факультеті Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, денно-контрактної форми навчання в м.Івано-Франківську, термін закінчення навчання 30.06.2027 року.

В той час, малолітня донька сторін ОСОБА_4 , з 01 вересня 2025 року навчається у 6-Б класі Козинського ліцею Козинської селищної ради Обухівського району Київської області.

Вказаним стверджується, що відповідач разом із малолітньою донькою сторін переїхали та фактично проживають у Київській області, в той час, як повнолітній син сторін ОСОБА_3 залишився проживати в місті Івано-Франківськ. Також зважаючи на територіальну віддаленість виключається можливість одночасного постійного проживання відповідача із малолітньою дочкою та повнолітнім сином, що є підставою припинення стягнення аліментів на користь матері.

Тому позивач просить припинити стягнення аліментів.

Заперечуючи проти позову, відповідач 07.10.2025 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якій вказала, що вона і ОСОБА_3 зареєстровані в одному житловому приміщенні у м.Івано-Франківську, яке знаходиться у приватній власності відповідача. Вказує, що в неї була можливість працювати дистанційно, однак в силу її трудової діяльності відповідач змушена була з вересня 2025 року переїхати в іншу область для продовження своєї роботи, разом з малолітньою дочкою.

Проте, після переїзду відповідача, у вказаній квартирі продовжує проживати ОСОБА_3 .. Факт навчання дитини в іншій області не є перешкодою для стягнення аліментів, оскільки право на отримання допомоги залежить від сукупності інших фактів.

Зазначає, що жодного платежу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 здійснено не було, ні оплати за навчання, ні для купівлі продуктів, ні для проїзду до місця навчання. Всі ці витрати несе відповідач самостійно, оскільки ОСОБА_3 не має можливості працювати та навчатися одночасно.

Зокрема, вказала, що оплата за навчання зросла до 33 600 грн.

Син ОСОБА_3 продовжує отримувати від відповідача не лише матеріальну підтримку та місце проживання, але й періодично приїжджає на вихідні.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 20.10.2025 року до участі у справі було залучено третю особу яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , 07.11.2025 року подав до суду письмове пояснення щодо спору, в яких вказує, що він з відповідачем підтримують родинні відносини. Відповідач його повністю утримує ще з 2023 року, оплачує комунальні послуги за житло в якому він проживає, одяг, їжу та всі потреби. Щодо спільного проживання зазначив, що він з відповідачем зареєстровані в одному житловому приміщенні, яке знаходить у приватній власності відповідача, і до вересня ОСОБА_3 та відповідач дійсно проживали там разом. Вказує, що відповідач з дочкою (сестрою) переїхали в іншу область для роботи, а він, залишився проживати у зазначеній квартирі, оскільки тут навчається.

Щодо позивача вказує, що він не підтримує його, постійно стверджує, що вища освіта не є обов?язковою, хоча він і відповідач мають вищу освіту та обоє працюють по спеціальності. Зазначає, що відповідач окрім того оплатила йому навчанні в автошколі. Просить, у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник позивача в режимі відео конференції вказав, що у сторін є троє дітей, із яких двоє повнолітні. Наявне рішення суду щодо третьої особи, яка навчається, за яким стягувались аліменти на користь відповідача. Однак відповідач і син фактично проживають окремо, тому таке стягнення наразі не відповідає вимогам законодавства. Також він вказав, що відповідач та третя особа зареєстровані за однією адресою, але фактично разом не проживають, так як відповідач з малолітньою донькою проживають в іншій області. Позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Позивач у судовому засіданні у режимі ВКЗ зазначив, що аліменти, стягнуті за рішенням суду, надходять на рахунок матері (відповідача), а син користується її банківською карткою, тому фактично не є розпорядником цих коштів. Він вказав, що сплачує 1/7 частину доходу близько 12 000 грн. Позивач підтримав позицію свого представника й просив позов задовольнити.

У судовому відповідач вказала, що син зареєстрований у її житлі в м.Івано-Франківську, а всі витрати на його навчання вона оплачує самостійно. Зазначає, що вона пропонувала позивачу поділити витрати, але він відмовився. Через певні обставини проживає на даний час у Києві, діти часто їздять один до одного. Вказує, що 01 листопада 2025 року (під час розгляду справи) отримала 26 000 грн. аліментів на навчання сина, при цьому позивач добровільної допомоги не надавав. Син користується всіма коштами, як отриманими від батька, так додатково її доходами, та перебуває на її повному утриманні. Відповідач вважає, що припинення аліментів суперечить інтересам дитини, що навчається, а місце проживання не впливає на сплату аліментів щодо сина.

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (справа №344/15/25, провадження 2/344/7/25) від 22 травня 2205 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у зв?язку із навчанням повнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/7 частини від усіх доходів щомісячно на час навчання ОСОБА_3 , але не пізніше досягнення ним 23-х річного віку. Стягнення аліментів розпочато з 01 січня 2025 року. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Згідно витягів з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане житло належить відповідачу, що стверджується договором дарування частки квартири та свідоцтвом про право на спадщину за заповітьом, посвідченими державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф.

Відповідно до довідки №06-10/09-13/26 виданої 09.09.2024 року Прикарпатським національним університетом, ОСОБА_3 навчається на фізико-технічному факультеті спеціальності 123 Комп?ютерна інженерія 2-го курсу освітнього рівня «Бакалавр» денної контрактної форми навчання. Передбачуваний термін закінчення навчання 30 червня 2027 року. Вартість навчання 30000 грн.

Згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника №34/24/0610 від 30.08.2021 року, замовником освітньої послуги є ОСОБА_2 .

Як слідує із наказу Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника №358 від 01 травні 2025 року, підвищено розмір оплати за навчання на 2025-2026 навчальний рік на 12%, що згідно додатку№3, за спеціальністю «123 Комп?ютерна інженерія» вартість навчання на денній формі становить 33 600 грн.

З наданих відповідачем квитанцій вбачається, що відповідачем здійснено три оплати за навчання в університеті, сума якої загалом становить 46800 грн.(за період в т.ч. 2025 рік 31800 грн.). Окрім того, відповідачем здійснено оплату за: 3d принтер в сумі 18000 грн., за велосипед в сумі 11738 грн., яким син користується до доїзду на навчання, смартфон в сумі 8499 грн.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину.

Судовим рішенням від 22.05.2025 року вже визначено було платоспроможність батька на утримання повнолітнього сина, що навчається і вирішено стягувати кошти саме на користь матері.

Грошові кошти за рішенням суду за неповних 3 місяці оплачені позивачем у сумі 26000 грн. (як вказав платник), розмір аліментів на повнолітнього сина, становлять 1/7 частки в місяць (приблизно 12 000 грн.) та отримані відповідачем 01.11.2025 року, тобто, наявна заборгованість за інші місяці. Окрім того, як пояснила третя особа, його гуглпей під`єднаний до рахунку монобанку матері і кошти які розміщені на вказаному рахунку він використовує.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. (постанова ВС від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22)).

Позивач не підтвердив, третя особа з ним проживає або що він утримує повнолітнього сина самостійно в частині витрат на особу, яка продовжує навчання.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 дійсно проживає у квартирі своєї матері. Позивач фактично не заперечував проти того, що сплачені ним аліменти використовуються на утримання сина але вважає, що він має самостійно звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання. Водночас ОСОБА_3 пояснив, що кошти, які йому надсилає мати, він витрачає на придбання особистих речей, навчання, а також на покриття власних потреб. Вказав, що він вільно використовує сплачену батьком суму аліментів.

Крім того, аліменти, що сплачуються позивачем, витрачаються не лише на поточне утримання повнолітньої дитини, але й на важливі витрати, такі як оплата навчання та купівля необхідних для дитини речей. Всі ці витрати підтверджуються відповідними доказами, що свідчать про їх цільове використання. Ураховуючи зазначене, суд вважає, що немає підстав для припинення сплати аліментів, оскільки вони використовуються на забезпечення належного утримання та розвитку повнолітнього сина, а підстави, на які посилається сторона позивача є недоведеними.

Отже, враховуючи те, що обидва батьки повинні утримувати своїх дітей, правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення та відсутність визначених законом підстав для припинення їх стягнення, керуючись принципом найкращих інтересів повнолітньої дитини, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд приходить до висновку про відсутність підстав для припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2025 року.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 12, 13, 141, 200, 206, 259, 223, 264 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заставний Роман Андрійович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 26 листопада 2025 року.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА