"19" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
Головуючого судді - Хромової О.О.
при секретарі - Бовкун М.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року по справі
№ 753/4753/18, з 1/4 частини до 1/6 частини та стягувати з нього - ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Позов обґрунтовує тим, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року по справі № 753/4753/18, змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2016 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27 травня 2019 року, - з 1 000,00 грн на частину від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 липня 2020 року (справа № 753/4753/18), визначено граничний розмір аліментів відповідно до частини п`ятої статті 183 СК України, а саме - не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
На час ухвалення зазначеного рішення суду про стягнення аліментів, позивач мав одну дитину - сина ОСОБА_4 , однак 21 квітня 2018 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 , в шлюбі з якою в них народилось двоє дітей - син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на день звернення до суду з позовом позивач ОСОБА_1 є батьком трьох малолітніх дітей, і його сімейний стан значно змінився, що впливає також на матеріальний стан позивача, на утриманні якого перебуває дружина та ще двоє дітей. ОСОБА_1 проходить війському службу в лавах Національної гвардії України, а тому обмежений в можливості отримувати додатковий дохід.
Отже, з огляду на зміну сімейного стану, позивач не може сплачувати аліменти на сина ОСОБА_4 в розмірі, встановленому рішенням Дарницького районного суду міста Києва від
04 грудня 2018 року по справі № 753/4753/18.
На підставі викладеного позов просив задовольнити.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 липня 2025 року справу передано на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва за підсудністю.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року задоволено заявлений суддею Марфіною Н.В. самовідвід, справу передано для повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду.
В порядку повторного автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 вересня 2025 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
Позивач в судове засідання не з`явився, 19 листопада 2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач в судове засідання 14 жовтня 2025 року та 19 листопада
2025 року не з`явилась. Конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з додатками, що двічі направлявся за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернувся до суду неврученим, з відміткою «Укрпошти» про причини повернення/досилання - «Адресат відсутній за вказаною адресою», «За закінченням терміну зберігання». У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не подала.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня
2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі
№ 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі
№ 24/260-23/52-б).
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , батьками якого зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 550.
З рішення Дарницького районного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року по справі
№ 753/4753/18, вбачається, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2016 року (справа № 753/4597/16-ц) з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_8 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 07 березня 2013 року, та до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року (справа

№ 753/4753/18) за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27 травня

2019 року, змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за рішенням Апеляційного суду міста Києва від

06 червня 2016 року, з 1 000,00 грн на частину з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набранням чинності рішення суду, і до досягнення дитиною повноліття.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 липня 2020 року (справа № 753/4753/18) визначено граничний розмір аліментів відповідно до частини п`ятої статті

183 СК України, а саме - не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 21 квітня 2018 року Дарницьким районним у мсіті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві між ОСОБА_1 та

ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, за актовим записом № 592.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_6 , що підтверджкється свідоцтвом про народження серії

НОМЕР_3 , актовий запис № 2864, та 16 травня 2025 року - син ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис № 713.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком трьох дітей: ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18 зазначено, що аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом про зменшення аліментів позивач посилався на зміну свого сімейного стану.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів, про це зазначив Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як уже зазначалось раніше, позивач ОСОБА_1 є батьком трьох дітей: ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилися після 04 грудня 2018 року - дати ухвалення Дарницьким районним судом міста Києва рішення по справі № 753/4753/18, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше

50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, зміна сімейного стану позивача - народження двох дітей, спричинило, водночас, і зміну матеріального стану позивача та очевидно потребує додаткових фінансових витрат.

За вказаних обставин, суд дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються із ОСОБА_1 на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року по справі № 753/4753/18, на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Водночас, суд враховує, що частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж

50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із частиною першою статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про охорону дитинства», статтями 180-185, 191, 192 СК України, статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 259, 263 - 265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_1 на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року по справі № 753/4753/18, з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше

50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 19 листопада 2025 року.

Суддя О.О. Хромова