Провадження №2/592/2806/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого - судді Шияновської Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів Єрьоменко І.П., Тверезовської І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

у с т а н о в и в :

05.08.2025 через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з Державного бюджету України на його користь шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку матеріальну шкоду (упущену вигоду) в загальному розмірі 749 253,98 грн, а також моральну шкоду в розмірі 360 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є сертифікованим інженером землевпорядником, що підтверджується кваліфікаційним сертифікатом № 000840, виданим 23.01.2013 Державним агентством земельних ресурсів України.

28.05.2021 Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі Держгеокадастр) було видано наказ № 265 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів», яким в тому числі було анульовано і його кваліфікаційний сертифікат.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі № 480/5773/21, залишеним без зміни постановою Другого апеляційного адміністративного суду, визнано протиправним та скасовано Наказ Держгеокадастру № 265 від 28.05.2021 в частині анулювання сертифіката позивача.

Внаслідок протиправного рішення Держгеокадастру позивач був незаконно позбавлений права на працю за фахом та ведення професійної діяльності тривалий час, взагалі не мав доходу. Тому у відповідності до ст.ст. 22, 23, 1173 ЦК України має право на відшкодування за рахунок держави збитків, зокрема, упущеної вигоди та моральної шкоди, заподіяної незаконним рішенням органу державної влади.

Розмір упущеної вигоди розрахований позивачем, виходячи з розміру офіційно задекларованого доходу, як фізичної особи підприємця за 2020 рік, який в середньому складає за місяць 20 612,67 грн, помноженим на строк, протягом якого він був позбавлений доступу до професії, а саме три роки 7 днів.

Крім того, внаслідок протиправних дій Держгеокадастру позивачеві було спричинені глибокі та тривалі моральні страждання, що полягали у приниження честі, гідності та завданій шкоді діловій репутації, тривалих душевних стражданнях, стресі та тривозі, порушення нормальних життєвих зв`язків, розчаруванні у професії та державних інституціях.

Ухвалою суду від 06.08.2025 по справі відкрито загальне позовне провадження.

В наданому відзиві на позов представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, посилаючись на незаконність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , просить в задоволенні позову відмовити. Вказує, що позивачем не доведено факту наявності збитків та їх розміру і причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками. Долучені в якості доказів матеріали є неналежними, оскільки позивач лише припускає, які доходи міг би отримувати, а не надає фактичні докази отримання прибутків в майбутньому. Також позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що через дії Держгеокадастру (позбавлення кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника) він зазнав тривалих душевних страждань, зокрема перебував у стані постійного стресу, що позначилось на його психологічному стані, не зазначено в чому саме полягала шкода діловій репутації, як саме вона була виражена, в яких саме діях клієнтів і партнерів позивача тощо.

В наданому відзиві на позов представник Державної казначейської служби України також просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки у відповідності до ч.2 ст.2 ЦК України самостійним учасником цивільних відносин є Держава України, водночас Казначейством, як окремим учасником цивільних відносин, яке виступає від власного імені та самостійно відповідає за власними зобов`язаннями, жодних протиправних дій, що могли б порушити законні права та інтереси ОСОБА_1 , а також призвести до заподіяння останньому моральної та моральної шкоди, вчинено не було. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження упущеної вигоди у розмірі 749 253,98 грн та завданої моральної шкоди у розмірі 360 000 грн. А згідно з усталеною судовою практикою Верховного Суду не допускається стягнення з Казначейства матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, а також можливість стягнення коштів шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 вказує про безпідставність заперечень відповідачів, позиція Держгеокадастру містить відверто неправдиві твердження. Факт протиправності дій Держгеокадастру встановлений судовим рішенням, що набрало законної сили. Наявність шкоди (як майнової, так і моральної) та причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями та шкодою є очевидною та доводиться матеріалами справи. Відповідальність держави у таких випадках, згідно зі ст. 1173, 1174 ЦК України, настає незалежно від вини. Заперечення Казначейства не відповідають правовим позиціям ВС.

Ухвалою суду від 18.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про закриття провадження у справі; закрито підготовче провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників та дослідивши додані до позовної заяви та відзивів докази, дійшов такого висновку.

Установлено, що 23.01.2013 ОСОБА_1 отримав кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника №000840, який підтверджує відповідність інженера-землевпорядника кваліфікаційним характеристикам професії та його спроможність самостійно складати окремі види документації із землеустрою та документації з оцінки земель (крім експертної грошової оцінки земельних ділянок), виконувати топографо-геодезичні і картографічні роботи, проводити інвентаризацію земель, перевіряти якість ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень земель при здійсненні землеустрою (а.с. 4).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2021, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024, позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання незаконним та скасування наказу задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 265 від 28.05.2021 про анулювання кваліфікаційного сертифіката № 000840 від 23.01.2013 інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (а.с. 5-8).

Приймаючи вказані рішення, суди зазначили:

«Відповідач всупереч вимогам Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV без проведення позапланової перевірки та без фіксування виявлених порушень в акті перевірки, з посиланням на відповідну вимогу законодавства, зробив висновок, про те, що проект незаконний та звертається до Кваліфікаційної комісії з листом щодо порушення сертифікованим інженером - землевпорядником ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 23.01.2013 № 000840).

Також, розглядаючи акт, складений під час здійснення заходів державного нагляду виконавців робіт із землеустрою центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин такий акт перевірки є обов`язковим для розгляду на засіданні Кваліфікаційної комісії, що відповідає вимогам ст. 61-1 Закону № 858.

На засіданні розглядалася скарга Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 20.04.2021 № 06.01-16/1346. Наявність одної лише інформації від Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради не може свідчити про грубе порушення інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідачами під час встановлення факту грубого порушення позивачем вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою досліджувались, збирались та оцінювались додаткові докази, аналізувалась попередня робота позивача, проводилась перевірка кваліфікації та якості його професійної підготовки, як інженера-землевпорядника, проводилась оцінка характеру порушення, категорії виконавця, об`єктивних та суб`єктивних ознак здійснюваного порушення, що свідчить про відсутність достатніх підстав стверджувати про допущення ним саме грубого порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

27.05.2021 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким виключено статтю ст.186-1 Земельного кодексу України, згідно якої передбачалося погодження проекту землеустрою з органами з питань містобудування та архітектури, якщо на земельній ділянці розташовано об`єкт будівництва або якщо на земельній ділянці планується розташування об`єкта будівництва власником земельної ділянки.

Наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 265 прийнято 28.05.2021, на момент прийняття наказу норми законодавства, які регулювали процедуру погодження проекту землеустрою з органами з питань містобудування та архітектури, порушення якої на думку позивача є підставою позбавлення його кваліфікаційного сертифікату, виключені з Земельного кодексу України, а тому позивач не міг фактично порушити процедуру, яка не передбачена законодавством України.

Із врахуванням вищевикладених обставин, кваліфікаційною комісією без урахування усіх істотних обставин було ухвалене подання про анулювання позивачу кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, а тому наказ Держгеокадастру від 28.05.2021 № 265 про анулювання позивачу кваліфікаційного сертифіката інженера - землевпорядника є протиправним та підлягає скасуванню.»

На виконання вказаного рішення суду Держгеокадастр листом від 03.06.2024 повідомило ОСОБА_1 про вилучення із Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників відомостей про анулювання кваліфікаційного сертифікату №000840 від 23.01.2013 та про поновлення дії цього сертифікату (а.с. 10).

З роздруківки скріншоту з сайту «Дані державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників» вбачається, що дію сертифіката ОСОБА_1 №000840 від 23.01.2023 поновлено на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2021; вказаний сертифікат має статус «зупинений» згідно з наказом Держгеокадастру від 12.02.2025 №46 в зв`язку не проходженням підвищення кваліфікації; свідоцтво про підвищення кваліфікації інженера-землевпорядника ІІНО 0026 від 26.12.2016 (а.с. 51).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.08.2025 вбачається, що державна реєстрація фізичної особи ОСОБА_1 підприємцем здійснена 09.02.2016, з врахуванням внесених змін до відомостей станом на 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2023, 30.05.2024 основними видами економічної діяльності є: 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет; 71.20 Технічні випробування та дослідження; 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук (а.с. 43-50).

З податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця вбачається, що загальна суму доходу ОСОБА_1 за 2020 рік, а саме: обсяг доходу від господарської діяльності, що оподатковується за ставкою 5%, складає 247 460 грн (а.с. 11, 89).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Крім того, у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

В якості підстав для стягнення компенсації моральної шкоди, позивач вказує, що протиправне анулювання Держгеокадастром його кваліфікаційного сертифікату мало наслідком зменшення престижу його діяльності, вплинуло на ділову репутацію, перебування у стані правової невизначеності, докорінні зміни звичного укладу життя, розчарування у професії та державних інституціях, що зумовило моральні страждання.

Отже, підставою для відшкодування шкоди у цій справі є встановлена рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2021, яке набрало законної сили 22.05.2024, обставина протиправного анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 23.01.2013 № 000840.

Відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, має на меті, як компенсацію потерпілому завданих збитків, так і запобігання вчинення суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема, шляхом здійснення превентивних заходів для удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 823/782/16, від 20.03.2024 у cправі № 910/13222/22).

Водночас при визначенні розміру відшкодування суд має враховувати засади розумності та справедливості. Розмір справедливої матеріальної компенсації моральної шкоди, завданої внаслідок порушення ділової репутації, визначається судом на свій розсуд з урахуванням всіх обставин справи (див. постанову Верховного Суду від 20.03.2024 у cправі № 910/13222/22).

Анулювання сертифікату позивача з підстав порушення кваліфікаційних вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою призвело до негативних наслідків для позивача як інженера землевпорядника, оскільки анулювання сертифікату із таких підстав може свідчити про некомпетентність особи як спеціаліста у цій галузі.

Очевидно, що анулювання сертифікату з таких підстав вплинуло на ділову репутацію ОСОБА_1 як інженера землевпорядника, що у свою чергу завдало останньому моральної шкоди внаслідок психологічного напруження, розчарування та незручностей, неможливості вести професійну діяльність, докладання зусиль для відновлення свого порушеного права в судовому порядку тощо.

Зважаючи на доказове підтвердження позивачем обставин того, що протиправними рішенням та тривалою бездіяльністю відповідача було принижено його ділову репутацію як суб`єкта господарювання у сфері землеустрою, суд вбачає наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, однак, керуючись принципами розумності та виваженості, суд дійшов висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення її розміру до 50 000 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц, провадження № 14-515цс19).

Також судом враховується усталена правова позицію Верховного Суду, викладена у постановах Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 461/9982/19, від 15.03.2023 у справі № 591/7146/20, від 13.09.2023 у справі № 501/85/22, від 04.10.2023 у справі № 757/5351/21-ц, від 18.10.2023 у справі № 127/1407/22, згідно з якою помилковими є рішення судів в частині визначення таких способів відшкодування шкоди як «стягнення шляхом безспірного списання коштів Казначейством з єдиного казначейського рахунку» або «стягнення коштів через Казначейство»; резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомості про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, однак не в резолютивній частині рішення.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди (упущеної) вигоди, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 дійшла висновку, що статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.11.2018 у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18) зазначено, що тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який має довести, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.

Позивачем ОСОБА_1 проведений розрахунок упущеної вигоди на суму 749 253,98 грн, виходячи з розміру офіційно задекларованого доходу, як фізичної особи підприємця за 2020 рік, який в середньому складає за місяць 20 612,67 грн, помноженим на строк, протягом якого він був позбавлений доступу до професії, а саме три роки 7 днів. На підтвердження позивачем надано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2020 рік.

Водночас, вказаний документ не є належним та допустим доказом на підтвердження упущеної вигоди, оскільки не містить однозначних відомостей щодо отримання доходу саме внаслідок виконання робіт та послуг, які потребують наявності сертифіката інженера-землевпорядника, а не від здійснення іншої діяльності.

Проведений позивачем розрахунок не містить відомостей щодо отримуваних доходів за повний попередній період, в якому позивачем здійснювалася діяльність, що потребувала наявності сертифіката інженера-землевпорядника і давала право на отримання доходу від такої діяльності, а саме: з 2013 (дати отримання сертифіката інженера-землевпорядника) по 2021 рік (до дати анулювання цього сертифіката); не містить показників отриманого доходу, зважаючи на специфіку ринку землевпорядних послуг (конкуренція, незавершеність основних завдань земельної реформи та еколого-економічні наслідки трансформації земельних відносин, тощо); не враховано факт недоотримання доходів, що обумовлено загальним економічним спадом в період пандемії COVID-19 та повномасштабного вторгнення РФ на територію України тощо.

Інших доказів на підтвердження розміру заявленої до стягнення упущеної вигоди позивачем надано не було.

Тобто позивачем не доведено, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу; наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу не є підставою для його стягнення.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь матеріальної шкоди (упущеної вигоди) в сумі 749 253,98 грн задоволенню не підлягають.

Відтак, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з Державного бюджету України на його користь підлягає стягненню 50 000 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року, § 58).

Інші аргументи та доводи сторін специфічними, доречними, важливими та суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і не здатні вплинути на рішення суду.

Враховуючи, що на підставі п.11 ст.2 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) 50 000 грн (п`ятдесят тисяч гривень) компенсації моральної шкоди.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 28.11.2025.

Суддя Тетяна ШИЯНОВСЬКА