ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

Учасники справи:

позивач Акціонерний комерційний Банк «Індустріалбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 03 жовтня 2025року про повернення заяви, головуючий у суді першої інстанції Грона Д.С.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2013року Публічне акціонерне товариство АКБ «Індустріалбанк» в особі Дніпропетровської філії АКБ «Індустріалбанк» звернулось до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2013року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором № KRA/0900/311/07 від 17 липня 2007року в розмірі 45 426,55 доларів США. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У вересні 2025року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2013року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 22 вересня 2025року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі залишено без руху та запропоновано заявнику навести інші поважні причини пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Суд виснував, що з обставин справи вбачається, що про зміст заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2013року заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 були обізнані значно раніше ніж 04 вересня 2025року.

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 03 жовтня 2025року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі вирішено вважати неподаною та повернуто.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не усунув визначені в ухвалі суду недоліки у встановлений строк.

Суд дійшов висновку, що наведені заявником аргументи не є переконливими та не спростовують того факту, що оскаржуючи дії державного виконавця, а також рішення судів першої та апеляційної інстанції у цій справі заявники були обізнані про первісне рішення заочне рішення від 28 жовтня 2013року на виконання якого вже вчинялись подальші процесуальні дії.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

08 жовтня 2025року не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 03 жовтня 2025року.

В апеляційній скарзі заявник не погодилася з висновками суду та висловила вимогу про скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права. Заявниця вважала, що висновок суду про її обізнаність чи обізнаність її представника про заочне рішення є припущенням, яке не ґрунтується на жодному доказі.

Наголошувала, що факт вручення повного заочного рішення суду не може бути підмінений припущенням про обізнаність з судовим рішенням, тим більше за відсутності доказів отримання судового рішення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористались та відзиву на апеляційну скаргу не подавали.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2025року апеляційну скаргу було залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 жовтня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

19 листопада 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду прийнято до свого провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 03 жовтня 2025 року про повернення заяви та справу призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в електронному суді.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Учасники справи у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Повертаючи заяву про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка у встановлений в ухвалі суду про залишення заяви без руху строк не усунула вказані в ухвалі недоліки, дійшовши висновку, що наведені заявницею аргументи про поважність пропуску строку на звернення до суду із вказаною заявою не є переконливими та не спростовують того факту, що оскаржуючи дії державного виконавця, а також рішення судів першої та апеляційної інстанції у цій справі заявниця була обізнана про первісне рішення заочне рішення від 28 жовтня 2013року на виконання якого вже вчинялись процесуальні дії.

Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити так як судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Водночас не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року).

ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. russia, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Rada Cavanilles v. Spain», § 49, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1998 року).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, копія заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2013року надійшла на електронну адресу представника заявниці 04 вересня 2025року (а.с.16), інші відомості про отримання заочного рішення ОСОБА_1 раніше ніж 04 вересня 2025року в матеріалах справи відсутні.

Так, згідно частини третьої статті 284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відмовляючи заявниці у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції вважав, що позивачка та її представник, беручи участь в судових провадженнях справи №205/6358/13-ц впродовж 2023-2024років могли бути обізнані про зміст заочного рішення суду.

Вказував, що оскаржуючи дії державного виконавця, а також рішення судів першої та апеляційної інстанції у цій справі заявники були обізнані про первісне рішення заочне рішення від 28 жовтня 2013року на виконання якого вже вчинялись всі подальші процесуальні дії.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна.

Враховуючи вимоги частини третьої статті 284 ЦПК України, за якою законодавець пов`язує можливість поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду з днем його вручення заявнику, такий факт вручення повного заочного рішення суду не може бути підмінений припущенням про обізнаність з судовим рішенням.

В матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2013року раніше ніж 04 вересня 2025року.

Водночас обізнаність заявниці чи її представника про наявність виконавчого провадження не вказують на обізнаність із самим рішенням суду і не є належним виконанням вимог закону щодо вручення рішення.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не врахував вказаних вимог закону та передчасно дійшов висновку про визнання заяви про перегляд заочного рішення неподаною та повернув особі, яка її подала.

За наведених умов, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до ухвалення помилкової ухвали.

Саме з такого розуміння вищезазначених норм процесуального та матеріального права виходить суд апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права.

Згідно з частиною шостою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала Новокодацького районного суду міста Дніпра від 03 жовтня 2025року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 03 жовтня 2025року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2025року.

Судді: