Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2574/25
Провадження № 2-о/376/173/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2025 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.,

при секретарі - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що у червні 2018 року вона ОСОБА_1 познайомилась з ОСОБА_3 . ОСОБА_3 був другом сім`ї сестри заявниці - ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_5 . Вони працювали разом, а також ОСОБА_3 приїздив до них в гості у с. Безпечна Білоцерківського район Київської області, де вони й познайомились.

З початку лютого 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали проживати разом, як дружина та чоловік у орендованому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шлюб між парою не був зареєстрований.

Заявниця зазначає, що за час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту; крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів.

ОСОБА_1 працювала касиром будівельного магазину у с. Новосілки, Фастівського району Київської області, а ОСОБА_3 , працював не офіційно по наймам, а саме спеціалізувався на фарбуванні металевих виробів.

28.01.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , обвінчались у Св.- Пантелеймонівському храмі у Феофанії, м. Києва, що підтверджується копією Свідоцтва про вінчання від 28.01.2024 року.

Шлюб не реєстрували, оскільки ОСОБА_3 хвилювався, що його мобілізують, а ОСОБА_1 не мала РНОКПП по релігійним переконанням, тому вони не змогли зареєстрували шлюб через мобільний додаток «Дія».

15.05.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мобілізували і він проходив військову службу стрільцем помічником гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 .

10.08.2025 року ОСОБА_1 зателефонували працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 і повідомили про наявність сповіщення сім`ї, також повідомили, що мають привести його до дому у с. Безпечна, але не приїхали, в зв`язку з чим ОСОБА_1 особисто звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримала сповіщення сім`ї №277 від 09.08.2025 року про те що, її співмешканець - матрос ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець помічник гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 зник безвісти 03.08.2025 року під час виконання бойового завдання у районі проведення бойових дій поблизу населеного пункту Предтечине Костянтинівського району Донецької області.

Про відносини заявниці ОСОБА_1 зі зниклим безвісти ОСОБА_3 , як чоловіка та дружини свідчать фотокартки, на яких вони зображені, а саме їх спільні моменти життя, вінчання та просто їх буденність, також є фотокопії смс листування.

На підставі вищевикладеного заявниці ОСОБА_7 просить суд:

Встановити факт, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 03.08.2025 року під час виконання бойового завдання у районі проведення бойових дій поблизу населеного пункту Предтечине Костянтинівського району Донецької області, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з початку лютого 2022 року до моменту зникнення, тобто до 03.08.2025 року.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, заяву підтримує, просить її задовольнити та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.18).

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутність, заяву ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі, також у свої заяві зазначила, що підтверджує, те що її син ОСОБА_3 дійсно проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_1 , вели спільне господарство та мали спільний побут (а.с.16).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 211,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

Судом встановлено, що у червні 2018 року вона ОСОБА_1 познайомилась з ОСОБА_3 . ОСОБА_3 був другом сім`ї сестри заявниці - ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_5 . Вони працювали разом, а також ОСОБА_3 приїздив до них в гості у с. Безпечна Білоцерківського район Київської області, де вони й познайомились.

З початку лютого 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали проживати разом, як дружина та чоловік у орендованому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шлюб між парою не був зареєстрований.

Заявниця зазначає, що за час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, що також підтверджується заявою заінтересованої особи ОСОБА_2 (а.с.16), яка є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 (а.с.9).

ОСОБА_1 працювала касиром будівельного магазину у с. Новосілки, Фастівського району Київської області, а ОСОБА_3 , працював не офіційно по наймам, а саме спеціалізувався на фарбуванні металевих виробів.

28.01.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , обвінчались у Св.- Пантелеймонівському храмі у Феофанії, м. Києва, що підтверджується копією Свідоцтва про вінчання від 28.01.2024 року (а.с.7).

Шлюб не реєстрували, оскільки ОСОБА_3 хвилювався, що його мобілізують, а ОСОБА_1 не мала РНОКПП по релігійним переконанням, тому вони не змогли зареєстрували шлюб через мобільний додаток «Дія».

15.05.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мобілізували і він проходив військову службу стрільцем помічником гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 .

10.08.2025 року ОСОБА_1 зателефонували працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 і повідомили про наявність сповіщення сім`ї, також повідомили, що мають привести його до дому у с. Безпечна, але не приїхали, в зв`язку з чим ОСОБА_1 особисто звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримала сповіщення сім`ї №277 від 09.08.2025 року про те що, матрос ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець помічник гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 зник безвісти 03.08.2025 року під час виконання бойового завдання у районі проведення бойових дій поблизу населеного пункту Предтечине Костянтинівського району Донецької області (а.с.8).

Про відносини заявниці ОСОБА_1 зі зниклим безвісти ОСОБА_3 , як чоловіка та дружини свідчать фотокартки, на яких вони зображені, а саме їх спільні моменти життя, вінчання та фотокопії смс листування (а.с.12).

Статтею 7 Конвенції про права дитини гарантовано, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки

Частиною 1 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна член сім`ї ) визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

У постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 05 червня 2024 року в справі № 557/1535/23, від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23, від 08 травня 2024 року в справі № 214/4921/23 та інших.

У справі Джонстон проти Ірландії (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного кодексу України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» , визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали спільний побут, вели спільне господарство, проживали разом, сімейними фотографіями, особистою перепискою в соціальних месенжерах.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця у інший спосіб не може довести факт спільного проживання її з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу і зазначені обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, обставини, викладені в ній, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим заявлена вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,4,12,13,76,77,81, 247, 258,259,293,294, 263-265, 315, 351,352,354 ЦПК України, ст. ст. 3,4,7,128,130,134 Сімейного кодексу України, ст. 7 Конвенції про права дитини, п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постановою від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 Великої Палати Верховного Суду, ст. 17 Конституції України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 03.08.2025 року під час виконання бойового завдання у районі проведення бойових дій поблизу населеного пункту Предтечине Костянтинівського району Донецької області, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з початку лютого 2022 року до моменту зникнення, тобто до 03.08.2025 року.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко