Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5282/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок, в одній другій частці, розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що спадкодавець за життя залишила заповіт, яким все своє майно заповіла своїм онукам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних долях. Спадщину за заповітом прийняла лише позивачка, одна із двох спадкоємців за заповітом: подала у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до Виноградівської державної нотаріальної контори; 11.06.2025 заведено спадкову справу №116/2025; 27.08.2025 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на одну другу частку спадкового будинку.

Відповідачка спадщину за заповітом не прийняла, однак позивачка оформити спадщину за законом в нотаріальному порядку позбавлена можливості, оскільки державний нотаріус не визнає набуте позивачкою право власності на іншу частку будинку в порядку спадкування за законом.

Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, однак згідно прохальної частини позовної заяви просила суд провести розгляд справи у їх відсутність.

Відповідачка в підготовче засідання також не з`явилася, однак представник відповідачки адвокат Хемишинець Е.І. подала до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Нове Село померла бабуся сторін за матір`ю ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть.

Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження матері позивачки ОСОБА_5 , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб, свідоцтвами про народження сторін.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла своїм онукам, сторонам по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в рівних долях.

Заповіт посвідчено секретарем виконкому Новосільської сільської ради 20.06.1995 року.

За змістом довідок на спадкування, виданих 01.08.2025 виконавчим комітетом Вилоцької селищної ради Берегівського району, на день смерті спадкодавиця проживала одна, останнім місцем її проживання було АДРЕСА_1 .

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Спадщину за заповітом прийняла лише позивачка, одна із двох спадкоємців за заповітом: подала у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до Виноградівської державної нотаріальної контори; 11.06.2025 заведено спадкову справу №116/2025; 27.08.2025 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на одну другу частку спадкового будинку.

До складу спадщини ввійшло таке майно:

-житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 .

Будинок належав ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Виноградівською держнотконторою 20.02.2001.

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом посвідчує право на одну другу частку у житловому будинку в АДРЕСА_1 .

У Свідоцтві зазначено, що одна друга частина спадкового майна залишається відкритою до явки спадкоємця оформити свої права.

Цим спадкоємцем є відповідачка ОСОБА_7 , яка не прийняла спадщину за заповітом, та подала нотаріально-посвідчену заяву від 04.08.2025 про відмову від спадщини на користь позивачки.

У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини на вказану частину житлового будинку , позивачка звернулася до державного нотаріуса, однак отримала відмову в оформленні спадщини, оскільки державний нотаріус не визнає набуте позивачкою право власності на іншу частку будинку в порядку спадкування за законом.

Таким чином позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцямиза заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Згідно ч.1 ст 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Відповідно до ч.2 ст 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Технічну інвентаризацію житлового будинку проведено (технічний паспорт від 13.08.2025) та видано Довідку КП «Виноградівське РБТІ» від 15.08.2025 про вартість, технічні характеристики спадкового майна.

Відповідно до роз`яснень «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізованого суду: лист від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 по об`єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму листі № 24- 753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Разом з тим, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 5, 16, 328, 392, 1223, 1233, 1265, 1268, 1270, 1274 ЦК України, Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , набуте в порядку спадкування за законом право власності на одну другу частку житлового будинку з надвірними побудовами за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийЛевко Т. Ю.