Справа № 700/802/25
Провадження № 2/700/444/25
20 листопада 2025 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді Бесараб Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Вдовиченко В.О.,
представника третьої особи - Юзипенко О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка цивільну справу №700/802/25, провадження №2/700/444/25 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Вдовиченко Валентина Олександрівна до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, військова частина НОМЕР_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, військова частина НОМЕР_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час до 2019 року проживали разом без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилися діти - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 2019 році позивач та відповідач почали проживати окремо, фактично припинили відносини і діти з того часу залишилися проживати разом з батьком - ОСОБА_3 та перебувають на його повному утриманні. Після початку повномасштабного вторгнення росії до України позивач з дітьми евакуювалися через бойові дії та окупацію міста, в якому проживали, та з 2023 року почали проживати у селі Бужанка Звенигородського району Черкаської області, ними отримано довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Мати дітей, ОСОБА_2 , з 2019 року ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей, крім того, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток, не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, діти не отримують від матері подарунків, іграшок, вона не забезпечує елементарних потреб дітей, також взагалі не робить спроб з ними побачитися. Місце перебування відповідача позивачу невідоме, телефонний зв`язок відсутній. Позивач, як батько дітей, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. З урахуванням вищенаведеного, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав щодо її дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей.
Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 20.08.2025 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 04.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки, хоча повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.
Представник військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Пояснила суду, що службою у справах дітей було перевірено умови проживання та виховання дітей в сім`ї позивача. В ході візиту було проведено бесіду з малолітніми ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , а також сусідами родини. Діти пояснили, що мати - ОСОБА_2 , яка не проживає з ними з 2019 року, наразі зі своєю новою сім`єю перебуває в Німеччині. Інколи вона спілкується з дітьми по телефону, але ініціатором цих розмов не виступає. Мати не цікавиться навчанням дітей, їх захопленнями, станом здоров`я, не допомогає їм матеріально, не робить спроб з ними побачитися. Батько дітей є військовослужбовцем, тому піклується про дітей на даний час бабуся - ОСОБА_7 . Під час спілкування начальника Служби у справах дітей з ОСОБА_2 через мобільний додаток Viber остання підтвердила, що усвідомлює наслідки від її відсутності у житті дітей. Також мати дітей зазначила, що їй ніхто не чинить перешкод для спілкування з сином і донькою. У розмові з ОСОБА_2 начальник Служби у справах дітей виявила, що мати навіть не орієнтується, де саме географічно проживають діти, не змогла назвати населений пункт, район та область. З розмови можна було зробити висновок про байдужість ОСОБА_2 до своїх дітей. В цій же телефонній розмові ОСОБА_2 повідомила, що не може бути присутня на засіданні комісії з питань захисту дітей, але погоджується з її рішенням.
Суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів у справі, відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України.
Заслухавши позивача та його представника, третю особу, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 виданого 21.08.2019 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 виданого 21.08.2019 року.
Згідно відомості про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №20-19/2-808 від 12.05.2025, виданої Відділом з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської військової адміністрації, зазначено, що батько та діти зареєстровані разом з 11.11.2019 року.
З характеристики №72/02-14 від 28.04.2025, виданої адміністрацією «Слов`янський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №5 Слов`янської міської ради Донецької області», вбачається факт піклування про сина ОСОБА_5 лише батьком з 01.09.2020 року, мати сином не цікавилася за роки його навчання у даному навчальному закладі, а саме з 01.09.2020 року по 26.10.2022 рік.
Відповідно до довідок №136 від 02.05.2025 та №137 від 02.05.2025, виданих опорним закладом загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області», син позивача ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 навчаються в опорному закладі загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області». Згідно зазначених довідок підтверджено, що участь приймає саме батько у вихованні сина та доньки, він цікавиться їх шкільним життям та забезпечую належні умови для організації навчального процесу дітей.
Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо її малолітніх дітей, вважається доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню додітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивача пояснила суду, що байдуже ставлення ОСОБА_2 до дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були помітні відразу після народження дітей. Фактично всю батьківську турботу проявляв за обох батьків її син. Шлюбні стосунки позивач та відповідач не реєстрували. Коли ОСОБА_1 вирішив розірвати стосунки з ОСОБА_2 , то забрав сина ОСОБА_5 проживати до себе. Але одного разу вирішив навідатися до квартири колишньої дружини у вечірній час та виявив, що дворічна донька зачинена у квартирі сама, без догляду дорослих, була налякана та плакала під дверима. В той же вечір син забрав свою доньку до себе і з цього часу самостійно займався вихованням дітей. Мати ж останніх вирішила влаштувати своє особисте життя з іншим чоловіком, народила дитину та після повномасштабного вторгнення виїхала із Слов`янська до Німеччини. Жодних спроб побачитися з дітьми за весь час ОСОБА_10 не робила.
Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є сусідами позивача, підтвердили суду, що з 2023 року - часу, з якого позивач проживає в с.Бужанка Звенигородського району, матір малолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вони не бачили та про неї нічого не знають. Піклуванням дітей займаються виключно їх батько та бабуся.
Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно зі ст.165 цього ж Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Під час розгляду справи достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків із виховання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проявляє материнської турботи, не цікавиться станом здоров`я та життям дітей, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.
Зазначені факти, суд розцінює як умисне ухилення відповідачем від виховання дітей та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.
Факт ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем в судовому засіданні підтверджений дослідженими письмовими доказами, доданими позивачем до позовної заяви та показаннями свідків.
Зважаючи на те, що відповідач не дбає про фізичний розвиток і здоров`я дітей, не виконує батьківський обов`язок щодо виховання та матеріального утримання своїх дітей, захисту їх прав та інтересів, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.
Згідно з ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Статтею 51 Конституції України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до вимог ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Згідно вимог ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.143, 150, 164-166 СК України, ст.ст.3, 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 258, 259, 260-265, 269, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Вдовиченко Валентина Олександрівна до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, військова частина НОМЕР_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , батьківських прав щодо її дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з 18.08.2025 до повноліття дітей.
Рішення про стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах одного місяця.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Лисянським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 27.11.2025.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Представник позивача: адвокат Вдовиченко Валентина Олександрівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХМ №000178, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, , місцезнаходження: вул.Центральна, 19 с.Бужанка Звенигородського району Черкаської області.

Третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя Наталія БЕСАРАБ