19.11.2025 Справа № 756/8768/25
Унікальний номер 756/8768/25
Номер провадження 2/756/5210/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.

за участю секретаря - Погорелової В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, визнання зобов`язань припиненими та стягнення моральної шкоди,

встановив:

Короткий зміст заявлених вимог

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому збільшення розміру позовних вимог, просить: визнати, що кредитне зобов`язання перед АТ КБ «Приватбанк» у сумі 73495,65 грн припинилося у зв`язку з вчинення шахрайських дій третіх осіб та порушення її прав як споживача фінансових послуг; звільнити від обов`язку повернення грошових коштів як таких, що не були отримані добровільно та не використані в її інтересах; стягнути моральну шкоду у розмірі 65000,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є користувачем банківських послуг АТ КБ «Приватбанк». 13 травня 2025 року з її кредитної картки шахрайським способом були списані кошти через мобільний додаток «Приват 24». Переказ коштів був здійснений на рахунок у АТ «Піреус Банк». Списання коштів відбулося у результаті соціальної інженерії, їй здавалося, що вона переказує кошти на власний рахунок та не знала, що кошти будуть надіслані іншій особі. Вона дійсно самостійно зайшла до мобільного застосунку «Приват 24» під своїм номером телефону та паролем та підтвердила переказ коштів. Проте, це відбулося під впливом обману. Діяла в умовах психологічного тиску та зробила підтвердження, будучи переконаною, що переказ здійснюється на власний рахунок, оскільки були зазначено її прізвище, ім`я та по батькові. Жодних персональних чи фінансових даних ніколи нікому не повідомляла. Такі відомості є конфіденційними і доступні лише банку, тому не могла запідозрити шахрайських дій. Одразу після виявлення факту шахрайства звернулася до правоохоронних органів.

Зазначає, що банк не здійснив належної перевірки транзакції, не зупинив платіж, не звернувся для додаткової перевірки переказу, чим було порушено вимоги фінансового моніторингу. Така неналежна якість фінансової послуги суперечить законодавству про захист прав споживачів.

Рух справи

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху через ненадання доказів сплати судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди.

На виконання вимог ухвали суду позивач надала до суду квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року відкрито провадження спрощене провадження по справі.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

30 липня 2025 року представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивач самостійно добровільно здійснила переказ коштів через мобільний застосунок «Приват 24» за реквізитами наданими третіми особами та підтвердила даний переказ. Доказів того, що позивачем здійснено переказ коштів без її волевиявлення, під впливом обману та психологічного тиску не надано. Номер телефону, з якого надходили повідомлення позивачу не належить банку. Крім того, вказує, що отримавши телефонний дзвінок, як 11 травня 2025 року, так і 13 травня 2025 року позивач не зателефонувала на офіційний номер банку 3700, щоб перевірити достовірність та правдивість інформації по свої картці, отриманої від третіх осіб, а виконала всі їх вказівки щодо переказу коштів. Отримавши розпорядження позивача на проведення платіжної операції у сумі 71000,00 грн, ініційованої за допомогою платіжної картки, банк не мав жодних підстав для відмови у проведення переказу. Також у поданому відзиві представник позивача зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

12 серпня 2025 року позивач надала до суду відповідь на відзив.

18 серпня 2025 року представник відповідача надав до суду заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 19 серпня 2025 року за клопотанням представника витребувано з АТ «Піреус Банк МКБ» відомості щодо власника карткового рахунку НОМЕР_1 та витребувано з Оболонського УП ГУНП у м. Києві копію матеріалів кримінального провадження № 0001364.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.08.2025 задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом заборони АТ КБ «Приватбанк» вчиняти дії щодо відступлення (передання) права вимоги або залучення будь-яких третіх осіб для здійснення стягнення за зобов`язання (кредитна картка НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), у тому числі за основним боргом, нарахованими та майбутніми відсотками, комісіями, штрафними санкціями чи іншими платежами, незалежно від їхнього розміру та дати виникнення, до розгляду даної цивільної справи по суті та набранням судовим рішенням законної сили.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 01 жовтня 2025 залучено до справи в якості третьої особи ОСОБА_2 .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином, причини своєї неявки в судове засідання не повідомила.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини

Позивач ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та користувачем послуг банку. На ім`я позивача відкрито рахунок НОМЕР_3 (платіжна картка НОМЕР_2 ).

13 травня 2025 року з платіжної картки НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) було здійснено перерахування коштів у сумі 71000,00 грн на рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Піреус Банк МКБ», що підтверджується платіжною інструкцією від 13 травня 2025 року (а.с. 7).

З виписки АТ КБ «Приватбанк» по рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) вбачається, що загальна сума заборгованості по кредитній картці становить 73495,65 грн (а.с. 8).

22 травня 2025 року позивач звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з письмовою вимогою щодо скасування кредитної заборгованості, у зв`язку з шахрайськими діями (а.с. 13).

Як вбачається з листа АТ КБ «Приватбанк» від 22 травня 2025 року, відмовлено у скасуванні кредитної заборгованості, оскільки переказ коштів з картки № НОМЕР_2 був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват 24. Вхід був здійснений під авторизацією ОСОБА_1 . При даній процедурі клієнт вводить своє ім`я і пароль та здійснює вхід у Приват 24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо було здійснити за допомогою використання фінансового телефону клієнта та іншої інформації (а.с. 13-14).

Згідно відповіді АТ «Піреус Банк МКБ» № 6355/05-ІІІ від 19 травня 2025 року, ОСОБА_1 не мала та не має відкритих рахунків у банку. Рахунок НОМЕР_1 , на який було здійснено переказ коштів відкритий на ім`я іншої особи (а.с. 9).

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів АТ «Піреус Банк МКБ» надав до суду заяву, в якій зазначено, що власником рахунку НОМЕР_1 являється ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_6 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 161).

Згідно відповіді щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери № 1842961 від 01 жовтня 2025 року, фактичне місце проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з ЄРДР від 21 травня 2025 року за № 0001364 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом того, що 13 травня 2025 року невстановлені особи, перебуваючи у невстановленому місці, шахрайським шляхом, з використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділи грошовими коштами з банківської картки АТ КБ «Приватбанк» за номером рахунку НОМЕР_3 , грошовими коштами у сумі 71000,00 грн, чим спричинено ОСОБА_1 матеріальну шкоду (а.с. 10).

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР став протокол прийняття заяви ОСОБА_1 про вчинене кримінальне правопорушення (а.с. 10-11).

Вказані обставини ОСОБА_1 підтвердила у судовому засіданні, вказуючи що її ввели в оману невідомі особи.

Згідно відповіді Оболонського УП ГУНП в м. Києві від 28 вересня 2025 року, слідчим відділом Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001364 від 21 травня 2025 року за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України. В ході проведення досудового розслідування органом досудового розслідування здійснюються усі необхідні слідчі та оперативно-розшукові дії, спрямовані на встановлення істини та об`єктивності оцінки обставин скоєного кримінального правопорушення. Досудове розслідування не закінчено (а.с. 165-166).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та користувачем послуг банку.

Позивач зареєстрована в платіжному застосунку «Приват 24» з логіном, що відповідає її фінансовому мобільному номеру телефона НОМЕР_7 . Вхід в застосунок здійснювався з пристрою SM-А356В/SAMSUNG (IMEI - НОМЕР_8, ІР - НОМЕР_9 провайдер UnderNet).

13.05.2025 позивач самостійно після успішної авторизації, із вірним введенням ПІН-коду здійснила переказ коштів через платіжний застосунок «Приват 24» на рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Піреус Банк МКБ».

В період здійснення переказу коштів ні логін ні пароль позивача в платіжному застосунку «Приват 24» не змінювався.

Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Відповідно до п. 54 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги», платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції.

Статтею 43 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що надавач платіжних послуг зобов`язаний прийняти до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію, за умови що платіжна інструкція оформлена належним чином та немає законних підстав для відмови в її прийнятті.

13.05.2025 АТ КБ «Приватбанк» отримавши розпорядження позивача ОСОБА_1 на проведення платіжної операції, ініційованої за допомогою платіжної картки, не мав жодних підстав для відмови в проведенні переказу.

Відповідно до п. 4 ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги», платник зобов`язаний негайно після того, як така інформація стало йому відомою, повідомити надавача платіжних послуг у визначеному договором порядку про факт виконання з його рахунку неналежної або неакцептованої платіжної операції для отримання відшкодування за таку операцію.

Відповідно до аб. 1,4 п. 1 ст. 45 Закону України «Про платіжні послуги», відкликання платіжної інструкції можливе платником під час дебетового або кредитового переказу до моменту списання коштів з рахунку платника, за умови погодження з надавачем платіжних послуг платника, а в разі ініціювання дебетового переказу - додатково, за умови погодження з отримувачем; платником - до настання дати валютування, за умови надання розпорядження про відкликання платіжної інструкції до кінця операційного часу, що передує даті валютування.

Для відкликання платіжної інструкції особа, яка відповідно до ч. 1 цієї статті має право на відкликання платіжної операції, надає надавачу платіжних послуг розпорядження за формою та в порядку, визначеними в договорі з надавачем платіжних послуг.

Незважаючи не те, що позивач входила під час проведення спірної транзакції до Приват 24 зі свого власного телефону та вочевидь бачила факт її проведення, до відповідача про відкликання платіжної інструкції вона не зверталася. Позивач звернулася до банку лише 17.05.2025, тобто через чотири дні після здійснення переказу.

Згідно з п. 164 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів № 164, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022, власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

При цьому, ініціюючи позовні вимоги до АТ КБ «Приватбанк» позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження порушень зі сторони банку на проведення спірних транзакцій та відсутності волі ОСОБА_1 на вчинення цих перерахунків.

Таким чином, оскільки переказ грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 здійснювався нею особисто і, саме її дії призвели до втрати грошових коштів, відповідно можна прийти до висновку, що в даному випадку банк звільняється від відповідальності перед позивачем за виконання вказаних платіжних операцій.

Як доказ, що позивач стало жертвою шахрайських дій посилається на звернення до правоохоронних органів та витяг ї ЄРДР. Досудове розслідування не закінчено.

Суд звертає увагу позивача у справі на те, що за приписами ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Таким чином, отримавши заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення слідчий або прокурор не здійснює оцінку такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Отже, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, більше того, щодо невстановленої особи, не свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення та доведеність винуватості конкретної особи у вчиненні злочину, а є підставою для початку досудового розслідування у справі та перевірки обставин, наведених у повідомленні про кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів та внесення відомостей про

кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань без наявного вироку суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили щодо конкретної особи, не звільняє само по собі держателя банківської Карти від відповідальності за фінансові операції, що супроводжувалися його авторизацією і правильним введенням кодів доступу до повідомлення про блокування картки/рахунку/ на рух коштів. При цьому, не виключає можливості відшкодування шкоди з винних осіб встановлених у цьому кримінальному провадженні.

Частинами 2, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вимог цивільно процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, про які вказує у позовній заяві, а відповідач на спростування вказаних обставин і, на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову.

З вищенаведеного вбачається, що права позивача, як сторони кредитного договору, не були порушені відповідачем, у зв`язку з чим всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги те, що позивач не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд не убачає законних підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує ст. 141 ЦПК України та відмову в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з чим понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 12, 76, 77, 81, 89, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Белоконна