РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомир у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.

при секретарі судового засідання Конончук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Представниця позивачки звернулася до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що з сторони проживали однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу з липня 2018 року. Мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після народження сина ОСОБА_5 з початком широкомасштабного вторгнення російської федерації в Україну позивачка з сім`єю проживали за місцем реєстрації відповідача в житловому будинку, який належить батькам ОСОБА_2 , в смт. Понінка Шепетівського району Хмельницької області. З часом спільне сімейне життя між позивачкою і відповідачем не склалось, було втрачено взаєморозуміння між сторонами, відповідач не виконував своїх обов`язків як чоловік та батько, не підтримував морально та матеріально позивачку та дітей, фактичні сімейні відносини були зруйновані. Позивачка та відповідач почали проживати окремо. З початку літа 2025 року, ОСОБА_6 разом зі своїми малолітніми синами проживає за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 . Відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання синів та задоволення їх життєвих потреб задовго до повернення позивачки з синами в м. Житомир. Довгий час позивачка ОСОБА_1 самостійно несе тягар утримання двох дітей. З моменту приїзду дітей в м.Житомир їх батько не надав найменшої фінансової підтримки матері дітей (позивачці) для їх харчування, медичного догляду, дозвілля, задоволення особливих потреб в розвитку меншого сина, не цікавиться потребами дітей. Діти потребують постійної батьківської уваги та допомоги, нормального харчування, одягу, медичного обслуговування, достатніх житлових умов тощо. Усе це потребує значних коштів і позивачка самостійно не здатна цього забезпечити в повній мірі. Крім того, молодший син сторін ОСОБА_5 має особливості розвитку здоров`я, що підтверджуються долученими до справи висновками медичних спеціалістів. Він потребує постійного нагляду лікарів, протекційного контролю, допомоги зі сторони, психокорекційної роботи, логопедичної та педагогічної корекції, занять з нейропсихологом, логопедом та в реабілітаційних центрах. Також ОСОБА_7 рекомендовано спеціальну дієту з певного виду харчових продуктів для налагодження роботи його внутрішніх органів. Все це не є безкоштовним, а потребує значних фінансових затрат. Всі медичні огляди, процедури, корекційні заняття дуже дороговартісні і потребують великих затрат часу, а тому позивачка наразі не має змоги повноцінно працювати, щоб утримувати себе та своїх дітей. Дитина з діагнозами, які має молодший син позивачки та відповідача, потребує значно більше фінансових затрат на здоров`я та розвиток, ніж звичайна дитина відповідного віку його ровесник.

Красновський має постійний дохід, працює неофіційно, фінансову змогу допомагати своїм дітям має. Зважаючи на реальні витрати на утримання дітей, особливі потреби молодшого сина ОСОБА_5 щодо медичного супроводу, позивачка просить встановити аліменти у твердій грошовій сумі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно, що становить 6000 грн щомісячно загалом. Вказана сума є помірною, необхідною для задоволення мінімальних потреб дітей, та відповідає рівню доходів відповідача.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 04.09.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено до судового розгляду.

Представник позивачки подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за сторони позивача, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що наведена інформація від позивачки ОСОБА_1 спотворена і не відповідає дійсності. Він утримую сім`ю з початку її створення, забезпечує усім необхідним і не відмовляється допомагати й надалі, незважаючи на той факт, що наразі позивачка переїхала до своєї матері і вітчима, тим самим позбавивши його можливості щоденно бачитись зі своїми дітьми, виховувати їх піклуватись про них. ОСОБА_8 були надані кошти в готівковій формі та платіжну картку з наявними коштами для розрахунків. Мало того, ним було профінансовано два аналізи на суму понад 3000 (три тисячі) грн для потреб молодшого сина ОСОБА_5 , а також було оплачено два відвідування стоматолога старшим сином ОСОБА_9 на суму 1200 грн. Відповідач не відмовляється допомагати своїм дітям. Мало того, платіжна банківська карта з наявними коштами, яка була надана ОСОБА_8 , по цей день знаходиться у неї, і якою вона може користуватись в разі потреби. Разом з тим позивачка вимагала, щоб він перераховував гроші на її особисту карту, бо не хотіла показувати свої реальні витрати, не пов`язані з забезпеченням потреб дітей. їй потрібні були гроші на власні потреби, про які не вважала за потрібне говорити. У вересні 2025 року на особисту карту позивачки було перераховано кошти в сумі 3000 грн, та на карту, яка була надана ним, ОСОБА_8 ще з початку її переїзду, було донараховано ще 2000 грн.

Відповідч вказує, що він безробітний, проживає з батьками пенсіонерами. Його батько, ОСОБА_10 , має групу інвалідності. Відповідач має невиліковну хворобу: гонартроз II стадії, що підтверджується висновком лікаря, тому не може повноцінно працювати та періодично несе витрати на своє лікування. З моменту позбавлення позивачкою, ОСОБА_11 його, як батька, можливості бачити щоденно своїх дітей, на емоційному фоні в нього загострились і інші хронічні хвороби, які теж потребують лікування. Наразі можливості щомісячно платити ту суму, яку вимагає позивачка - не має. Тому просить задовольнити позов частково, в межах мінімально визначених сум виплат для дітей відповідного віку, по можливості буду допомагати дітям в більшому обсязі.

Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9-10).

Згідно копії Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4482, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має особливості розвитку здоров`я (а.с. 11-12, 14, 16-17).

Згідно копії довідки Управління велення реєстру теритоіальної громади Житомирської міської ради про реєстрацію місця проживання особи від 16.11.2020 № 10-14/22520 зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.11.2020 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 2 і 3 ст. 150 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З одного боку, суд враховуює розмір прожиткового мінімуму в 2025 році на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років в розмірі 2563 грн, відсутність доказів про наявність у відповідача інших утриманців та доказів про непрацездатність позивача.

В підсумку, суд вважає, що справедливим та розумним буде покласти на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн на кожну дитину щомісячно та до досягнення дітей повноліття. Такий розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин та обсягу доказів, які наявні у цій справі.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, тобто з 14.03.2025.

На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 7, 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 258, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити.

Стягувати зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18.08.2025 та до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І.Г. Перекупка