Справа № 296/5981/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Шкирі В.М.,

за участі секретаря судових засідань Сейко Л.В.,

представича позивача ОСОБА_1 - адвоката Паруль Ю.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Ткачук Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Паруль Юлії Олегівни до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка, жінки однією сім`єю без шлюбу та поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2024 представник позивача адвокат Паруль Юлія Олегівна звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та встановлення факту проживання чоловіка, жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Вимоги представник позивача мотивує тим, що орієнтовно з початку 2010 року до 24.02.2022 року позивач та відповідач спільно проживали, вели загальне господарство, сумісно витрати прибутки, постійно спілкувалися одне з одним та підтримували спільний побут.

Під час спільного проживання у позивача та відповідача народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Що підтверджується, свідоцтвом про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 11.11.2010 актовий запис №2940.

Під час спільного проживання було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру було зареєстроване за відповідачем- ОСОБА_2 вказана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З урахування викладеного представник просив суд :

- встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 01.01.2010 до 24.02.2022;

-визнати за позивачем ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна право власності на 1/ частину квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати за відповідачем ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна право власності на 1/ частину квартири АДРЕСА_1 ;

- стягнути з відповідача судолвий збір 16645,52 грн та 616,50 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Коли під час судового засідання було з`ясовано, що що ОСОБА_1 до 21.10.210 перебував у шлюбі представник позивача змінила позовні вимоги та просила встановити факт факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 22.10.2010 до 24.02.2022 інші залишила без змін.

Ухвалою суду від 27.06.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати її за правилами у загального позовного провадження справу, одночасно витребувано докази у приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Катюхи Олександра Віталійовича- договір купівлі продажу спірної квартири.

05.08.2024 представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Ткачук Тамілою Андріївною подано відзив на позовну заяву представника ОСОБА_1 в якому вказано, що позивач заперечує проти задоволення позову, оскільки ніколи спільно не проживала з позивачем та не вела з ним спільного господарства та не мала спільного бюджету. Так, між ними були близькі стосунки від яких у 2010 році народилася дитина , проте вони лише зустрічалися, а не проживали разом, як стверджує позивач. Крім того з 2017 року вона проживала без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком. Щодо придбання квартири то вона придбана нею особисто за її доходи та заощадження та за участі її батьків.

25.09.2024 представник відповідача доповнив, що ОСОБА_1 дійсно жив у спірній квартирі тривалий час, з дозволу власниці, оскільки в них була спільна донька та відповідач намагався зберегти стосунки між батьком та донькою. Коли позивач почав вести антисоціальний спосіб життя, не платив за квартиру, запрошував до квартири осіб, що зловживають спитрними напоями , та дозволяв їм залишатися в квартирі, без дозволу власника, чим змусив попрохати його залишити квартиру

Представниками сторін були заявлені клопотання про допит свідків у цивільній справі, які задоволено судом.

28.01.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

27.02.2025 позивач надав свої пояснення в яких стверджував, що з 2005 року до 21.10.2010 року він перебував у шлюбі з іншою жінкою, проте з початку 2010 року жив з ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 , що в Житомирі. В них народилася дитина та в 2011 році він придбав у цьому ж будинку квартиру АДРЕСА_3 проте записав її на ОСОБА_4 . Прожив з ОСОБА_5 більше 10 років, а саме до 24.02.2022 пропонував одружитися але вона не бажала. За час спільного проживання і відпочивали разом і придбавали майно і ремонтував квартиру її батьків, дарував цінні подарунки- каблучку з аквамарином вартістю 3-4 тисячі доларів США, купив автомобіль, постійно купував дорогий одяг, а саме 3 шкіряні дублянки їх вартість до 5 тисяч доларів США . ОСОБА_5 доглядала дитину разом зі своєю мамою та готувала, але це було не довго бо вона вийшла на роботу на маслозавод "Рудь" . Протягом їх спільного життя з ОСОБА_5 він багато часу проводив з донькою, яка майже постійно жила з бабусею, вона любить суші та марципан. Влітку вони гуляли в ОСОБА_6 , годували білок та грали в бадмінтон.

25.03.2025 відповідач ОСОБА_2 надала свої пояснення, що з ОСОБА_7 вона познайомилася в 2009 році, під кінець року вони почали зустрічатися. Позивач на той час жив у орендованій квартирі що в будинку по АДРЕСА_4 . Вона дійсно часто до нього приїздила та залишалася іноді, але вони ніколи не жили, як сім`я, не було спільного побуту, господарства та бюджету, ОСОБА_8 говорив, що не готовий одружуватися. Про те, що о на час їх знайомства він був одружений вона не знала. Коли вона завагітніла то повідомили її батькам. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_9 , їх з дитиною забрали її батьки в свій будинок на АДРЕСА_5 . На першому місці у ОСОБА_8 були друзі. Згодом, її батьки запропонували ОСОБА_8 переїхати до них, щоб вони жили разом, він погодився але протримався десь тиждень і переїхав назад в орендовану квартиру. Пізніше вона підняла питання щодо власного житла, в неї були заощадження та допомогли батьки і вона змогла купити квартиру. ОСОБА_8 ніякого відношення до купівлі квартири не має. Вона гарно заробляла, тривалий час мала постійний дохід вище середнього. ОСОБА_8 на момент їх знайомства ніде не працював, постійно гуляв, відвідував кафе, грав у карти. Коли вона купила квартиру знову відбулася спроба утворити сім`ю, ОСОБА_8 переїхав до них але знову їх життя не склалося, ОСОБА_8 постійно був з друзями, її це ображало, тоді вже вона зібрала речі, взяла дитину і вони повернулися до її батьків на АДРЕСА_5 . Було дуже тяжко, допомагали батьки, але вона ніколи незаперечувала, щоб ОСОБА_8 спілкувався з дитиною. Навпаки, вона всіляко цьому сприяла, хотіла щоб в них були нормальні стосунки та сама організовувала їх зустрічі. Проте, зараз він не спілкується з донькою взагалі. З 2017 року в неї стосунки з іншим чоловіком, вони одружилися та в них є дитина. Щодо того, що ОСОБА_8 допомагав їм виїхати коли почалася війна це неправда. ОСОБА_9 була в ОСОБА_10 , а вона в Києві, до кордону її довезли друзі, туди привезли батьки ОСОБА_9 . Єдине що зробив ОСОБА_8 то дав дозвіл на вивіз дитини.

09.06.2025 було допитано свідків сторони позивача ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази.

ОСОБА_12 - матір позивача, яка повідомила, що з осені 2011 ОСОБА_5 та ОСОБА_8 жили разом, намагалися створити сім`ю. ОСОБА_8 купував техніку, кухонне приладдя, все необхідне. Також їй відомо, що квартиру купив її син, ОСОБА_5 говорила, що він їй "подарував" . Вони жили разом до 22 року ОСОБА_8 вивозив їх як почалася війна.

ОСОБА_11 , - рідний брат позивача, засвідчив, що знає ОСОБА_4 з 2010 року. Вони зустрічалися з ОСОБА_8 в м.Житомирі та жили разом з 2010 до 2020 року. Він приїздив до них 3-4 рази на рік та бачив, що вони живуть разом, спочатку в орендованій квартирі, а потім у власній . Він з матір`ю також давали гроші ОСОБА_8 для придбання квартири, які були від продажу квартири в м.Києві . ОСОБА_8 не перший раз залаписує своє майно на жінок, а потім залишається без нічого. ОСОБА_8 був головою правління Житомироблгазу, робив дорогі подарунки ОСОБА_14 , купляв землі, робив ремонт у її батьків за свої кошти. Він з мамою приїздили на дні народження, сімейно допомагали один одному. Йому відомо, що його брат грає в карти та з 2022 року зловживає алкоголем, на даний час він живе в м.Боярка з мамою. ОСОБА_9 (дитину сторін) виховували батьки ОСОБА_5 бо вони з ОСОБА_8 разом гуляли. Останній раз в сім`ї ОСОБА_8 він був у 2017 чи 2018 році.

ОСОБА_13 - сусід батьків позивача, засвідчив, що зі слів інших осіб, йому відомо, що ОСОБА_8 і ОСОБА_5 були у цивільному шлюбі. Він бачив їх разом лише один раз. У спірній квартирі він був також один раз у 2024 році, ОСОБА_8 був у жахливому стані як і квартира (захламлена).

04.08.2025 було допитано свідків відповідача .

ОСОБА_15 - чоловік відповідача ОСОБА_2 засвідчив, що познайомився з ОСОБА_5 у 2012 році, в нього була до неї симпатія, він підвозив її до роботи з вул.Грушевського,103, що в м.Житомирі та з роботи завозив на АДРЕСА_5 . Йому відомо, що позивач є батьком ОСОБА_9 , доньки ОСОБА_5 . У 2017 році вони почали зустрічатися з ОСОБА_5 та жити разом, а в 2024 одружилися в них є дитина. В день коли почалася війна він був у відрядженні, а ОСОБА_5 в Києві. Виїзжати з країни ОСОБА_16 допомагали їх спільні знайомі, а її доньку ОСОБА_9 на кордон привезли її батьки. Петра не було в той день ні з ОСОБА_5 , якою він був постійно на відеозв`язку ні з його донькою ОСОБА_9 . Він знає, що в ОСОБА_5 є квартира, але він, як чоловік, запросив її жити до нього., саме так він вважав правильним. Він впевнений, що ОСОБА_5 не жила з ОСОБА_8 , дитина не називала його татом, а лише ОСОБА_8 , такі висновки він зробив для себе хоча в 2010- 2011 роках не був знайомий з

ОСОБА_17 - неповнолітня донька сторін, допитана зі згоди та в присутності її матері, засвідчила, що вона знає, що ОСОБА_18 - це її біологічний батько . В дитинстві вона мало спілкувалася з батьком, наразі взагалі з ним не спілкується. Вона не пам`ятає такого часу щоб вони жили разом. Пам`ятає, що спілкувалася з бабусею (матір`ю батька). Все своє свідоме життя вона пам`ятає на АДРЕСА_5 що в Житомирі це дім батьків її мами. День коли почалася війна вона пам`ятає, перебувала в батьків матері по АДРЕСА_5 в Житомирі, Батька в той день вона не бачила та він не зв`язувався з нею жодним чином, до кордону їх відвезли родичі.

ОСОБА_19 - мати відповідача, засвідчила, що ОСОБА_5 зустрічалася з ОСОБА_8 з 2010 року, хоча вона була категарично проти цього. В 2011 в них народилася дитина, на пологах ОСОБА_8 був присутній, проте з пологового ОСОБА_5 забрали вони з чоловіком та поїхали на Грушевського,103. В перші дні ніякої допомоги від ОСОБА_8 не було. Вона запевняє, що її донька не жила з ОСОБА_8 , а лише зустрічалася з ним, від чого народилася дитина, постійно вона проживала з ними по ОСОБА_20 ,103. ОСОБА_5 купила квартиру, на яку 50% дали вони з чоловіком, які заощаджували все життя. З 2017 ОСОБА_21 живе з ОСОБА_15 , коли почалася війна у 2022 році вони були по АДРЕСА_5 в той день вона не бачила і не чула ОСОБА_22 та він не допомагав вивозити ОСОБА_9 , а тим паче ОСОБА_5 . ОСОБА_8 жив у квартирі її доньки, вів аморальний спосіб життя, сусіди постійно скаржилися . Неодноразово викликали поліцію, вже на 3 раз його вдалося виселити.

ОСОБА_23 , ОСОБА_24 . ОСОБА_25 - подруги відповідача засвідчили, що в них доволі довготривалі дружні стосунки з ОСОБА_26 та їм відомо про її стосунки з ОСОБА_27 . Це чоловік, від якого ОСОБА_5 народила дитину - ОСОБА_9 . Проте вони стверджують, що ОСОБА_5 жила увесь час постійно з батьками, а з ОСОБА_8 зустрічалася. Всі святкуваннях якихось визначних подій були на АДРЕСА_5 . Коли ОСОБА_28 виписали з пологового вони поїхали до батьків ОСОБА_5 . Згодом, ОСОБА_5 повідомляла, що купила квартиру та вони намагалися там жити разом але це тривало досить короткий проміжок часу до двох тижнів.

ОСОБА_29 - колега відповідача, засвідчила що вона здійснювала співбесіду з ОСОБА_5 під час її працевлаштування на м`ясокомбінат, під час якого ОСОБА_5 вказала, що її родина - батьки та донька, чоловіка нема, він лише батько її дитини. Вона була прийнята на посаду менеджера з постачання та мала достойну заробітну плату.

11.09.2025 представником відповідача - адвокатом Ткачук Т.А. подано клопотання в якому відповідач просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 .

Вислухавши сторони та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази суд встановив.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.06.2024, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.10) іі риночна вартість 1534800,00 грн (а.с.11)

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.04.2011 року (а.с.80-81) квартира АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_2 у ОСОБА_30 за 23522,00 грн (п.1.2 Договору) (а.с.80-81) .

В п. 1.6 Договору вказано, що покупець, тобто ОСОБА_2 що на момент укладення цього договору в зареєстрованому шлюбі не перебуває і не проживає з будь-якими особами без укладання шлюбу

У 2023-2024 роках до КНП "Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф" Житомирської обласної ради двічи надходили виклики за адресою: АДРЕСА_6 для надання медичної допомого ОСОБА_7 (30.10.2023 привід для виклику -"психічні розлади" та та 16.05.2024 привід для виклику - "важко дихати" (а.с.141-146)

Також у 2022-2024 роках на лінію 102 ГУ НП в Житомирській області надійшло 8 повідомлень на ОСОБА_1 а адресою: АДРЕСА_6 (а.с.147-148,160)

Згідно довідки ОСОБА_1 працював у ВАТ Житомиргаз з 19.05.2003 по 03.01.2008 року га посаді Голови правління та мав доходи за цей період в сумі 714217,78 грн(а.с.162)

Згідно Акту про проживання осіб без реєстрації №119 від 04.07.2024 ОСОБА_31 та ОСОБА_3 проживали без реєстрації за адресою: АДРЕСА_7 в період з жовтиня 2010 року по 24.02.2022 (а.с.109)

Згідно Акту №51 від 09.07.2024 за затвердженого директором ТОВ УК "Полісся" та двох свідків, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в квартирі АДРЕСА_1 з квітня 2011 року (а.с.110)

Згідно Форми ОК-5 ОСОБА_2 працевлаштована та протягом 2005- 2024 років мала постійні та стабільні доходи (а.с.111-115)

Таким чином суд встановив, що між сторнами виникли правовідносини, що регулюються нормами СК України та ЦК України .

Розглянувши справу в межах позовних вимог суд прийшов наступного

Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно із частиною першою статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте ними до шлюбу; майно, набуте ними за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно набуте ними за час шлюбу, але за кошти, які належали їм особисто; житло, набуте ними за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України ).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Разом з цим за відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені 74 СК України вважати майно (спірну квартиру) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Отже першочергово суд має встановити чи є підстави для задоволення вимог щодо встановлення факту проживання чоловіта та жінки без шлюбу.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не заперечує, та визнає що в 2009 році познайомилася з позивачем та мала з ним бльзікі стосунки від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина - ОСОБА_3 . В свідоцтві про народження ОСОБА_3 вказано, що її батьком є ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 .

При цьому, позивач визнає, що до 21.10.2010 року він перебував у шлюбі з іншою жінкою, та це не потребує доказування в силу ч.1 ст.82 ЦПК України , якою визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню .

Перебування в зареєстрованому шлюбі виключає встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбупостанови Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18)

Щодо періоду з 22.10.2010 по 24.02.2022

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

При цьому суд наголошує, що обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

На підтвердження факту проживання сторін у спірний період позивачем та його представником надано в якості доказів лише покази свідків - матері та рідного брата позивача, а також сусіда, якому про такий факт відомо лише зі слів (допитані судом 09.06.2025).

При цьому докази, що за адресою : АДРЕСА_6 викликалася швидка та поліція у 2022-2024 роках свідчить лише про те, що позивач там проживав, що і не заперечується відповідачем. Проте, це жодним чином не підтверджує факту спільного проживання сторін з 22.10.2010 по 24.02.2022, ведення спільного господарства

У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19) вказано, що показання свідків та спільні фото не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання.

Відповідач на спростування доводів позивача про спільне проживання, окрім показів свідків надав акт №119 від 04.07.2024 згідно якого ОСОБА_31 та ОСОБА_3 проживали без реєстрації за адресою: АДРЕСА_7 в період з жовтня 2010 року по 24.02.2022 (а.с.109)

Згідно Акту №51 від 09.07.2024 за затвердженого директором ТОВ УК "Полісся" та двох свідків, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживали в квартирі АДРЕСА_1 з квітня 2011 року (а.с.110)

Такожу в п.1.6 договорі купівлі-продажу спірної квартири від 15.04.2011 вказано, що покупець, тобто ОСОБА_2 що на момент укладення цього договору в зареєстрованому шлюбі не перебуває і не проживає з будь-якими особами без укладання шлюбу (а.с.80-81)

Щодо доводу сторони позивача, як на підтвердження своїх доводів щодо спільного проживання сторін, що сторони є батьками ОСОБА_3 .

На переконання суду, сам по собі факт перебування позивача з відповідачем у близьких стосунках, який не заперечував й сам відповідач, та народження від таких стосунків дитини не може свідчити про те, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю, а придбане одним із них майно, а саме ОСОБА_2 квартири, є спільною сумісною власністю, оскільки позивачу необхідно було надати саме докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї. В той час доводи позивача грунтуються лише на показах свідків

З огляду на викладене, суд вважає, що докази сторони відповідача є більш переконливими ніж докази сторони позивача та свідчать про те, що відсутні підстави визнавати факт, що сторони з 22.10.2010 по 24.02.2022 спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та відповідач ОСОБА_2 набула у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_6 під час ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, внаслідок спільної праці або за спільні кошти.

11.09.2025 представником відповідача - адвокатом Ткачук Т.А. подано клопотання в якому відповідач просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 .

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц було зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Це означає, що якщо відповідач подав заяву про застосування позовної давності, суд має відмовити у позові саме на цій підставі, за умови, що позовні вимоги, звернені до цього відповідача, були б обґрунтованими.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову питання строків позовної давності не перевіряються.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 15140,00 грн та 1211,20 грн, про що свідчать квитанції (а.с.8,9) та 616,50 грн судового збору про забезпечення позлву (а.с.42)

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову судові витрати розподілу не підлягають.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 27.06.2024 вжито заходи забезпечення позову у справі № 296/5981/24 шляхом накладення арешту на майно із забороною відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2011.

Згідно ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки судом ухвалюється рішення про повну відмову у задоволенні позову, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 27.06.2024 знявши арешт з нерухомого майна, а саме:

- з квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст.2, 13, 76-80, 89, 141, 259, 263 - 265, 268,352,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_1 адвоката Паруль Юлії Олегівни до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка, жінки однією сім`єю без шлюбу та поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 27.06.2024 знявши арешт з нерухомого майна, а саме:

- з квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків НОМЕР_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. М. Шкиря