Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року, повний текст якого складено 26 березня 2025 року, та ОСОБА_2 на додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025 року, повний текст якого складено 14 квітня 2025 року, ухвалені у м. Києві, у складі судді Хоменко В.С., у справі № 752/16893/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єдігаров Ельвір Михайлович, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна набутого під час фактичних шлюбних відносин спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 майна спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 рокуОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єдігаров Е.М., про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна набутого під час фактичних шлюбних відносин спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 майна спільної сумісної власності. Зазначала, що з вересня 2016 року у неї з ОСОБА_3 почалися відносини, а з 2017 року вони почали фактичне подружнє життя з веденням спільного господарства. В них були чудові сімейні стосунки, що ґрунтувалися на взаємоповазі, любові та взаєморозумінні. 09 жовтня 2019 року вона з ОСОБА_3 придбала квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Частину коштів на придбання вищевказаного нерухомого майна було надано її батьком ОСОБА_4 . Після купівлі квартири, вона з ОСОБА_3 почала разом робити ремонт, купувати меблі, техніку за спільні кошти. При цьому, деяку техніку для облаштування квартири дарував її батько. 17 лютого 2021 року між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Донька померлого ОСОБА_3 , - ОСОБА_2 , не була присутня на похованні батька та протягом їх з чоловіком спільного проживання, не підтримувала родинних відносин з ОСОБА_3 05 травня 2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, де їй повідомлено, що ОСОБА_2 також подано заяву про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_3 . З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила суд встановити факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , визнати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , набуту під час фактичних шлюбних відносин спільною сумісною власністю її та ОСОБА_3 , та визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаної квартири.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

31 березня 2025 року представник ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025 року заяву представника ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 25 000,00 грн.

В задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції надав неналежну оцінку письмовим доказам, зокрема, довідці про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №49 від 13 вересня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , довідкам Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 3/182, 3/183 від 04 липня 2023 року, нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_5 , показам свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , наданим нею авіаквиткам від 31 березня 2017 року та 11 вересня 2019 року та фото з спільного відпочинку, та дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог. Зазначає, що наданими нею документами та свідками, допитаними з її сторони, було підтверджено факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , ведення ними спільного господарства, придбання спільного майна та проведення ними спільного відпочинку. Також, звертає увагу на те, що ні ОСОБА_2 , ні її матері чи іншим свідкам зі сторони відповідача, не було відомо про стан здоров`я ОСОБА_3 та проведені йому операції з 2017 року, що свідчить про те, що вони не проживали та не спілкувалися з ним.

Не погоджуючись із додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025 року, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні суми витрат на правничу допомогу та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви в повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що дана справа розглядалася судом першої інстанції впродовж майже 2 років з судовими засіданнями по 3-4 година та з допитом більш ніж 15 свідків з обох сторін. Таким чином, для підготовки процесуальних документів по справі та на участь адвокатів у судових засіданнях було витрачено 29 годин. Відтак, вважає, що понесені нею витрати на професійну правничу допомогу були обґрунтованими, необхідними та пропорційними важливості справи. В свою чергу, позивачкою не було надано жодних заяв або ж клопотань про те, що заявлені та понесені нею витрати є неспівмірними складності справи, часом, витраченим адвокатами для захисту її прав в судовому процесу, або ж обсягами наданих адвокатами послуг а також значенням справи для кожної із сторін процесу. Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави для зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають до відшкодування до 25 000,00 грн.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів позивачки, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Могильна Н.М., апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримали, просили задовольнити з наведених у ній підстав. Проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечували.

ОСОБА_2 та її представники адвокати Кучеренко Н.В., Симбірцев Є.В. проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 підтримали, просили задовольнити з наведених у ній підстав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення та додаткового рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі із 17.02.2021 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.02.2021 року (т. 1, а.с. 71).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 17.02.2023 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1, а.с. 72).

При цьому, з`ясовано, що відповідачка ОСОБА_2 є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 від його першого шлюбу з ОСОБА_16 , що підтверджується свідоцтвами про шлюб серії НОМЕР_3 від 27.12.1986 року та про народження серії НОМЕР_4 від 25.12.1987 року (т. 1, а.с. 133-134).

Згідно з поясненнями сторони відповідачки ОСОБА_2 , шлюб ОСОБА_3 з ОСОБА_16 було розірвано ще в 2000 році.

Також судом встановлено та сторонами визнається і не заперечується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 і приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єдігаровим Е.М. заведено спадкову справу № 70286470 (т. 1, а.с. 75-76).

За змістом експертного висновку № 056/225-n від 21.02.2023 року, прізвища ОСОБА_17 / ОСОБА_17 та ОСОБА_18 / ОСОБА_18 є ідентичними у документах, наданих для експертизи, а саме: свідоцтві про смерть, запис ОСОБА_3 ; паспорті громадянина України, запис ОСОБА_2 , російською « ОСОБА_19 »; свідоцтві про народження, запис російською « ОСОБА_19 , отец « ОСОБА_20 , мать ОСОБА_21 » (т. 1, а.с. 135).

При цьому, як вбачається з Договору купівлі-продажу квартири від 09.10.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2864, оригінал якого оглянуто судом в судовому засіданні, ОСОБА_3 придбав у ПАТ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО» однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж квартири вчинено за ціною 1 049 789,75 грн. (т.2, а.с. 47-50).

Згідно з п. 3.2. цього ж Договору, покупець ОСОБА_3 довів до відома представника продавця, а представник продавця взяв до уваги той факт, що покупець у шлюбі не перебуває, і грошові кошти, що витрачаються покупцем на придбання квартири за цим Договором, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти, в тому числі відповідно до ст.ст. 65, 74 та 97 СК України, відсутні.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 09.10.2019 року квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано за ОСОБА_3 (номер запису про право власності: 33594696, підстава виникнення права власності:Договір купівлі-продажу, серія та номер: 2864, виданий: 09.10.2019 року) (т.1, а.с.70).

Як вбачається з наданої позивачем довідки про реєстрацію місця проживання особи № 48612341 від 13.03.2020 року, ОСОБА_1 з 23.04.1991 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (т. 1, а.с .24).

При цьому, згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 493 від 13.09.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , до складу сім`ї/зареєстрованих входять, в тому числі: ОСОБА_12 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 2, а.с. 13).

Відповідно до довідок Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 3/182, № 3/183 від 04.07.2023 року ОСОБА_12 , ОСОБА_2 проживають незареєстровані з листопада 2019 року по даний час за адресою: АДРЕСА_5 (т. 2, а.с. 14, 15).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.02.2024 року, державна реєстрація зміни місця проживання/місця знаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) здійснена 20.01.2020 року (т. 2, а.с. 16-19).

Також у матеріалах справи наявні пасажирські квитки авіаперевезення, датовані 31.03.2017 року, 11.09.2019 року та 06.10.2021 року, видані на ім`я ОСОБА_22 та ОСОБА_23 на рейси з Києва та, відповідно, до Хургади, Анталії, а також ОСОБА_24 (т. 1, а.с. 43-52).

Згідно з Свідоцтвом про сплату єдиного податку серії Ж № 691705 від 01.01.2010 року та Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 № 613602 від 03.02.2009 року, ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності (фізичною особою-підприємцем). Види діяльності: оптова торгівля та посередництво в оптовій торгівлі (т. 1, а.с. 65, 66).

Поряд із цим, з доданих позивачем до матеріалів справи: рахунків на оплату замовлення № 486 від 26.11.2019 року, № 540 від 18.12.2019 року, рахунка на оплату № 1462 від 20.12.2019 року, замовлення покупця № 37886 від 09.01.2020 року, видаткових накладних № НО000002068 від 16.03.2020 року та № 4446 від 18.06.2020 року, звітів № 10 (період 15-02.2020-05.03.2020 року) та № 11 (період 06.03.2020-06.08.2020 року), гарантійного талона від 17.03.2020 року, вбачається, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 замовлялися послуги з монтажу та встановлення, придбавалося побутове, сантехнічне, водопровідне та електричне обладнання, всього на суму 94 833,44 грн. (а.с. 53-64).

Відповідно до акта про підтвердження фактичного проживання чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу від 12.08.2023 року, складеного мешканцями багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактично проживали разом однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , в період із січня 2020 року до моменту смерті ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 79-80).

Відповідно до довідки вих. № 1 від 18.01.2024 року ОСББ «Голосіївський дворик», ОСОБА_1 з ОСОБА_3 проживали однією сім`єю та вели спільне господарство в період з 26.01.2020 року до моменту смерті ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 208).

Крім того, в обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 надано фотокартки на яких ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно зображені на відпочинку, святах та інших визначних подіях, у тому числі, з друзями та донькою позивача (т. 1, а.с. 25-42, 143-206).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що є батьком позивачки. Влітку 2017 році під час продажу автомобіля ОСОБА_1 був разом з нею ОСОБА_3 і він зрозумів, що це не просто її знайомий. Сказати з якого часу ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 не може. Він надав в борг доньці 15 000,00 доларів США на купівлю квартири, розуміючи, що ОСОБА_3 йому їх поверне. В спірній квартирі бував багато разів. Порадив свого виконроба щоб робити ремонт у спірному житлі. Він мав постійний дохід, оскільки отримував пенсію і заробітну плату в розмірі 2 000,00 доларів США щомісячно. 10 000,00 доларів США боргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повернули до дня смерті останнього за один раз.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_7 показав, що є зятем позивачки. Знайомий з ОСОБА_3 з 2018 року. Про те, що позивачка зустрічалася з ОСОБА_3 з 2016 року, йому відомо зі слів доньки позивачки. Зустрічалися з позивачкою і ОСОБА_3 раз на місяць, разом їздили відпочивати в Пирогів. Вони розпочали постійно разом проживати з початку або із середини 2019 року. Спірна квартира придбана восени 2019 року за спільні кошти, про що говорив йому ОСОБА_3 . Батько позивачки в борг надавав кошти для придбання квартири. Дружина батька позивачки ОСОБА_25 відповідала за планування цього житлового приміщення.

Свідок ОСОБА_25 показала, що позивачка ОСОБА_1 є донькою її чоловіка від першого шлюбу. З ОСОБА_3 вперше познайомилася в 2019 році, коли ОСОБА_1 приїжджала з ним просити гроші для купівлі квартири. ОСОБА_3 і ОСОБА_1 перебували в стосунках неймовірної закоханості. В 2017 році ОСОБА_1 продавала свій автомобіль і вони з ОСОБА_3 звернулися до її чоловіка, який тоді й познайомився з останнім. В 2017 році ОСОБА_3 і ОСОБА_1 вже проживали разом і це їй відомо зі слів чоловіка, а особисто їй відомо, що з 2019 року вони проживали разом. В квартирі, де проживали ОСОБА_3 і ОСОБА_1 вона ніколи не була. Під час першої зустрічі з ОСОБА_3 , все ж таки, позичили гроші ОСОБА_1 в сумі 15 000,00 доларів США, з яких 10 000,00 доларів США повернуто до моменту смерті ОСОБА_3 . Позичали кошти влітку 2019 року. Здає свою квартиру в найм, має досвід, тому допомагала ОСОБА_3 і ОСОБА_1 з плануванням квартири.

Свідок ОСОБА_8 показала, що є донькою позивачки ОСОБА_1 . Була знайома з ОСОБА_3 з 2017 року, а її мати в стосунках з останнім перебувала з 2016 року. З 2017 року її мати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали разом спільно проживати в квартирі на АДРЕСА_5 . В квітні 2017 року зустрічала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у аеропорту, а також зустрічалися з ними у різних закладах. Кожні вихідні проводили спільно. Позивачка постійно до 2019 року проживала то з нею і братом, якому було 15 років, то з ОСОБА_3 . Відомо, що спірну квартиру її матір разом з ОСОБА_3 вибирали. Частину коштів на придбання житла позичили в її дідуся.

Свідок ОСОБА_11 показав, що є хрещеним батьком відповідача. Із сім`єю ОСОБА_17 знайомий з 1987 року, а його дружина та мати відповідача - знайомі ще зі школи. Він дружив з ОСОБА_3 . ОСОБА_3 мав забезпечений фінансовий стан. Разом з ним займалися нумізматикою, ОСОБА_3 завжди купував монети, та в нього питань з грошима не було. В сім`ї ОСОБА_17 в 2016-2019 роках нічого не змінилося, а також їх відносини не змінилися. Останній раз він бачив ОСОБА_3 в 2020 році в його кафе. Про те, що в 2019 році ОСОБА_3 переїхав, він дізнався в кінці жовтня 2019 року. Йому відомо, що ОСОБА_3 придбав однокімнатну квартиру. ОСОБА_3 казав йому, що познайомився з жінкою та буде з нею жити. До цього йому невідомо було, що у ОСОБА_3 є інша жінка.

Свідок ОСОБА_6 показала, що перебуває у дружніх стосунках з відповідачем. Займається тренуванням і продажем собак. ОСОБА_3 з дружиною в кінці травня 2016 року приїжджав до неї дивитися собаку. Середня ціна собаки 2 000,00 доларів США. Вони приїжджали декілька разів. Після продажу їм собаки, продовжили спілкувалися. Вона неодноразово бувала в ОСОБА_3 з дружиною вдома за адресою: просп. Лісний в м. Києві, її запрошували на свята, де були всі: ОСОБА_12 та її мати, ОСОБА_3 , відповідачка. Вона ночувала в них. Із сім`єю ОСОБА_17 спілкувалися постійно. Останній раз ОСОБА_12 та ОСОБА_3 разом бачила в жовтні 2019 року. Це запам`ятала, через те, що кінологічні змагання були в грудні 2019 року. Перетиналися із сім`єю ОСОБА_17 в 2018-2019 роках. В 2018 році приїжджала додому до відповідача для консультацій щодо вольєра.

Свідок ОСОБА_9 показала, що є сусідкою матері відповідачки, з якою знайома з 1972 року. Сім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_3 була привітна, зустрічалася з ними в магазині, аптеках. В період 2016-2019 років у сім`ї ОСОБА_12 та ОСОБА_3 нічого не змінилося, вони були дуже близькі. Восени 2019 року перестала бачити ОСОБА_3 вдома, хоча до цього бачились щодня, що для неї стало неочікуваним. Сім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_3 завжди була забезпечена, вона бачила колекцію золотих монет останнього.

Свідок ОСОБА_10 показала, що є подругою матері відповідачки, яка хрестила її доньку, та з якою знайомі з 1986 року. Спочатку разом працювали, після чого дружили сім`ями. Бувала вдома у відповідачки. Проживали разом ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , відповідачка, і бабуся з дідусем. З 2016 року по жовтень 2019 року в них нічого не змінилося, вони були для неї зразковою сім`єю.

Свідок ОСОБА_12 показала, що є матір`ю відповідачки та колишньою дружиною ОСОБА_3 , з яким познайомилася в 1984 році, а в 1986 році вони одружилися та почали проживати в квартирі, де вона й зараз проживає. В 1987 році у них народилася донька ОСОБА_2 . В 2000 році вона розірвала шлюб з ОСОБА_3 , однак, після незначного проміжку часу почали знову проживати разом аж до жовтня 2019 року. Причиною припинення відносин стала сварка через те, що ОСОБА_3 хотів придбати власне житло, оскільки, після їх одруження, вважалось, що він перебуває в приймах. Була категорично проти придбання житла ОСОБА_3 , адже мала інші плани на ці гроші. Розпочали сімейне життя з ОСОБА_3 , коли в них нічого не було, а в 2001 році у них з`явилися заклади, придбали квартиру «на Чайці», автомобілі із салону. ОСОБА_3 фінансових проблем не відчував. З 2016 року по 2019 року вони разом постійно проживали з ОСОБА_3 . Продали квартиру «на Чайці » та в них завжди була грошова «подушка». Квартиру «на Чайці» спочатку 17.02.2012 року ОСОБА_3 подарував відповідачці, яка 14.08.2016 року її продала. В ОСОБА_3 з`явилася ідея придбати квартиру та він повідомив, що він придбає однокімнатну квартиру для себе, якщо вона не хоче придбати трикімнатну квартиру. Після чого ОСОБА_3 придбав спірне житлове приміщення. Потім вона зрозуміла, що із сейфа зникли гроші. Вона недорахувала 40 000,00 доларів США. Найдовше відрядження ОСОБА_3 тривало 3 місяці. Підозр того, що в ОСОБА_3 була інша жінка в неї не було. З кінця 2016 року та до моменту як розійшлися, жили разом з ОСОБА_3 . Останні роки у спільні відпустки не їздили, адже мали собаку стаффордширського бультер`єра, тому не могли разом відпочивати.

Свідок ОСОБА_27 показала, що є подругою ОСОБА_1 , знає її більше 20-ти років. Була присутня під час знайомства позивача з ОСОБА_3 в 2017 році в його кафе. Точно не може сказати з якого часу ОСОБА_1 з ОСОБА_3 почали жити разом. Була в спірній квартирі та на новосіллі в 2020 році. На вказане житло позивачка збирала кошти. Зустрічались на Великдень та святкування Нового 2023 року. З 2020 року зустрічала ОСОБА_1 з ОСОБА_3 разом.

Свідок ОСОБА_14 показала, що є подругою позивачки. З ОСОБА_3 вона познайомилася в 2017 році. В січні 2019 року відпочивали в Єгипті. Була в них на новосіллі в 2020 році. Позивачка і ОСОБА_3 все робили разом: купували квартиру, робили в ній ремонт. ОСОБА_1 супроводжувала ОСОБА_3 по лікарнях. ОСОБА_1 з ОСОБА_3 були як подружжя, проживали разом з 2017 року. На момент придбання квартири в ОСОБА_3 все було нормально, а погіршився майновий стан після початку пандемії коронавірусу.

Свідок ОСОБА_28 показав, що працював у позивачки виконробом, і робив ремонт в однокімнатній квартирі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що знаходиться на АДРЕСА_6 . Познайомився з ними в кінці 2019 року та одразу почав робити ремонт в квартирі. Його порекомендував батько позивачки. Проект квартири - це творчість мачухи ОСОБА_1 . Стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розцінює як людей, які вирішили разом жити. Його роботу оплачувала позивачка і ОСОБА_3 . Спочатку в квартирі були одні пусті стіни, а після зробленого ним ремонту ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заселилися туди жити. Письмових договорів не укладали. Роботи виконував не як фізична особа-підприємець, а допомагав.

Свідок ОСОБА_15 показала, що знає позивачку, оскільки, працювала в ОСОБА_3 з 2014 року та до закриття закладу в 2023 році та смерті останнього. Спочатку працювала барменом, потім адміністратором. Заклад знаходився на АДРЕСА_7 . З ОСОБА_1 познайомилася в 2016 році, вона приходила до них на роботу. Зі слів ОСОБА_3 , останній та позивачка разом почали проживати з 2017 року. На початку 2017 року ОСОБА_3 показував фото з відпустки. Щодо обставин придбання спірної квартири вона нічого точно не знає. З початком пандемії коронавірусу в ОСОБА_3 були певні труднощі як у всіх. Також знайома з ОСОБА_12 , яка інколи з`являлась у закладі та час від часу вона її бачила. Наявність двох жінок - це не про ОСОБА_3 . Наскільки їй відомо, останні роки ОСОБА_3 з колишньою дружиною не проживав. В 2014-2015 роках ОСОБА_3 по 4-5 днів не виходив з роботи. Після знайомства з позивачкою, ОСОБА_3 став охайним, і краще виглядати, в нього з`явилися вихідні, почав слідкувати за своїм здоров`ям. ОСОБА_3 , здається, переніс дві операції. З 2017 року бувала в спірній квартирі та знала, що позивачка з ОСОБА_3 там проживали. В 2019-2020 роках вона купувала плиту. В цій квартирі ОСОБА_1 не бачила, однак, помітила зміни в обстановці. До 2016-2017 року ОСОБА_3 не залишав заклад навіть на добу, після цього стався в його житті переломний період. ОСОБА_3 був забезпеченим вище середнього рівня, мав автомобіль і власний бізнес.

Свідок ОСОБА_29 показала, що є сусідкою позивачки та має декілька квартир в будинку за адресою: АДРЕСА_6 , який є новобудовою. Знає ОСОБА_1 з моменту її переїзду до спірної квартири - з кінця 2019 року чи початку 2020 року, точно не пам`ятає. Бачила як сусідка: чоловіка позивачки та її сина. Постійно бачила разом ОСОБА_1 з ОСОБА_3 тому вирішила, що це її чоловік. Бачила як ОСОБА_1 з ОСОБА_3 під час переїзду розвантажували речі. Спілкується з позивачкою, ходить до неї в гості 1-2 рази на місяць.

Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 16.01.2024 року, підпис якого посвідчено нотаріально, він працював барменом в закладі «Beer-on-Line» (вул. Костянтинівська, буд. 17, в м. Києві), директором якого був ОСОБА_3 . На прохання останнього, допомагав перевозити тумбу, яку він придбав, до його місця проживання за адресою: АДРЕСА_8 , де він проживав разом з ОСОБА_1 з 03.01.2017 року. В період до 2016 року вказаний заклад часто відвідувала ОСОБА_30 , його перша дружина, який перестала відвідувати після 2016 року. З 2017 року у заклад приїжджала лише ОСОБА_1 . Також влітку 2020 року він допомагав перевозити речі з квартири за адресою: АДРЕСА_8 , на нову квартиру ОСОБА_3 , коли він переїжджав разом з ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 207).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна набутого під час фактичних шлюбних відносин спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 майна спільної сумісної власності.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 4 ст. 65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Майно, яке належить до особистої приватної власності дружини, чоловіка, визначено в ст. 57 СК України.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16, від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; покази свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.08.2019 року в справі № 588/350/15.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо:

1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету);

2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Отже, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є:

1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Вказану правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 14.07.2020 року в справі № 552/5693/18.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року в справі № 904/1017/20).

Як встановлено судом, на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2864, ОСОБА_3 набув у приватну особисту власність за 1 049 789,75 грн, однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що також підтверджується відомостями з Державного реєстру речовий прав від 09.10.2019 року, індексний номер витягу 184136306.

При цьому, з довідки про реєстрацію місця проживання особи № 48612341 від 13.03.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 з 23.04.1991 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до акта про підтвердження фактичного проживання чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу від 12.08.2023 року, складеного мешканцями багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_6 , та довідки вих. № 1 від 18.01.2024 року ОСББ «Голосіївський дворик», вбачається, що ОСОБА_1 розпочала проживати з ОСОБА_3 однією сім`єю та вести спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи із січня 2020 року.

Тобто, вказані документи підтверджують факт реєстрації ОСОБА_1 за іншим місцем проживання, а також обставини того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період, вже після набуття ОСОБА_3 у власність спірного нерухомого майна.

Будь-яких доказів на підтвердження спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки однією сім`єю, починаючи з 2017 року та по момент придбання ОСОБА_3 вказаної квартири, а саме, по 09.10.2019 року до матеріалів справи не надано.

Обставини можливих спільних подорожей (відпочинку) ОСОБА_1 з ОСОБА_3 з 03.04.2017 по 10.04.2017 року та у вересні 2019 року, тобто раз у півтора роки строком на 7 днів, придбання пасажирських квитків авіаперевезення, датованих 31.03.2017 року та 11.09.2019 року, на ім`я ОСОБА_22 та ОСОБА_23 на рейси з Києва до Хургади та Анталії, є недостатніми для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, адже, самі по собі, не доводять факту спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю та того, що між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. З наданих ОСОБА_1 фотографій також неможливо встановити одночасно дату та місце проведення позивачем та ОСОБА_3 спільних закордонних подорожей, а жоден із свідків не підтвердив факт спільного відпочинку ОСОБА_1 з ОСОБА_3 саме у вказані в квитках дати (з 03.04.2017 по 10.04.2017 року та у вересні 2019 року) та місцях - Хургаді та Анталії . Відповідні факти не можуть бути підтверджені і показами допитаних у судовому засіданні свідків та фотографіями адже з їх показів неможливо достовірно встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сією, наявності у них спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, а також момент, з якого такий факт міг би бути встановлений.

Надані ОСОБА_1 рахунки на оплату, замовлення покупця, видаткові накладні, звіти № 10 та № 11, та гарантійний талон щодо її участі в ремонті та оздобленні спірної квартири, датовані, починаючи з 26.11.2019 року. Тобто, ці документи також не доводять факту спільного проживання однією сім`єю, придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі в оспорюваний період, тобто з 2017 року і по 09 жовтня 2019 року (дата укладення між ОСОБА_3 і ПАТ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АВІСТО» Договору купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ) включно.

Також, ОСОБА_1 не було доведено належними та допустимими доказами придбання квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , за спільні кошти з ОСОБА_3 .

При цьому, як вбачається зі змісту п. 3.2. Договору купівлі-продажу квартири від 09.10.2019 року, ОСОБА_3 під час укладення вказаного договору довів до відома представника продавця, а представник продавця взяв до уваги той факт, що ОСОБА_3 у шлюбі не перебуває, і грошові кошти, що витрачаються ОСОБА_3 на придбання квартириза цим Договором, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти, в тому числі відповідно до ст.ст. 65, 74 та 97 СК України, відсутні.

ОСОБА_1 зазначила, що вона є суб`єктом підприємницької діяльності, для придбання спірної квартири її батько надав їй коти в сумі 15 000 доларів США.

Проте, позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження її доходу від здійснення підприємницької діяльності, починаючи з січня 2017 року та письмового договору позики, який би був укладений за участі померлого ОСОБА_3 , а також на підтвердження того, що її доходи та запозичені кошти були направлені на придбання спірної квартири.

Відтак, враховуючи, що ОСОБА_1 не було доведено належним та достатніми доказами факту її проживання спільно з ОСОБА_3 як чоловіка та жінки однією сім`єю, починаючи з 2017 року і по 09 жовтня 2019 року, ведення ними спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків, придбання ними з ОСОБА_3 спірної квартири за спільні кошти або внаслідок спільної праці, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з їх недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішенню спору.

Судом було надано належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 по суті зводяться до необхідності здійснити їх переоцінку.

Також, колегія суддів погоджується із додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025 року.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

В постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, згідно з якою при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як вбачаються з матеріалів справи, правничу допомогу ОСОБА_2 в суді першої інстанції надавали адвокати Симбірцев Є.В. та Кучеренко Н.В.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокатом Симбірцевим Є.В. надано Договір № 03-06/2024 про надання правничої допомоги від 03.06.2024 року, укладений між адвокатом АБ Євгена Симбріцева в особі керуючого адвоката Симбірцева Є.В. та клієнтом ОСОБА_2 , ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1371594 від 06.06.2024 року, Акт приймання-передачі правничої допомоги від 27.03.2025 року до Договору № 03-06/2024 про надання правничої допомоги від 03.06.2024 року, де визначені перелік наданих послуг та те, що вартість наданої правничої допомоги становить 50 000,00 грн., з яких 4 000,00 грн. - аналіз документів, представництво в судовому засіданні всього - 36 000,00 грн., виходячи з вартості 1 години роботи - 3 000,00 грн. і додаткова винагорода за досягнутий адвокатом результат у судовій справі - 10 000,00 грн. Крім того, адвокатом Кучеренко Н.В. на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в матеріалах справи наявний ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1491136 від 08.11.2023 року, та надано Договір про надання правової допомоги № 08-11/2023-1 від 08.11.2023 року, укладений між адвокатом Кучеренко Н.В. та клієнтом ОСОБА_2 , Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги № 08-11/2023-1 від 08.11.2023 року, Акт приймання передачі-наданих послуг від 26.03.2025 року до Договору про надання правової допомоги № 08-11/2023-1 від 08.11.2023 року, де визначені перелік наданих послуг та те, що загальна вартість наданої правничої допомоги становить 69 700,00 грн., з яких: ознайомлення з документами, усне консультування - 4 000,00 грн.; складення, оформлення та подання процесуальних документів - 15 000,00 грн.; участь адвоката у судовому засіданні - 14 000,00 грн.; всього адвокатом затрачено 17 годин роботи, виходячи із суми 2000,00 грн. - вартість однієї години роботи адвоката, а також 36 700,00 грн. - гонорар успіху.

Надання правничої допомоги ОСОБА_2 адвокатами Симбірцевим Є.В. та Кучеренко Н.В. підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, суми витрат на правничу допомогу, визначені представниками відповідачки в розмірах 50 000,00 грн. і 69 700,00 грн., відповідно, є не співмірними із складністю справи, та не відповідають критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи характер правовідносин та підстави пред`явленого позову, а також вимоги розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню на користь відповідачки, до 25 000,00 грн.

У колегії суддів відсутні підстави вважати, що визначений судом першої інстанції розмір витрат на правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн. є неспівмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Враховуючи викладене, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають залишенню без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року та додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року та додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді