Провадження № 22-ц/802/1233/25 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Прядуна Ю. В.,

з участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою представника заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного фонду України Степанова Ігоря Вікторовича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що отримавши право на призначення пенсії за віком звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області про призначення пенсії. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 09.05.2022 року їй було відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. Вказує, що до загального трудового стажу не зараховано період проживання з 03.09.1982 року по 14.08.1987 рік у 275 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині, як у гарнізоні, що розташований за кордонами колишнього СРСР та України, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю, як дружини військовослужбовця.

Для підтвердження обставин проживання заявника у вказаний період разом з чоловіком у 275 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині та відсутності в цей час можливості працевлаштуватись ОСОБА_1 зверталася до ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте отримала відповідь про відсутність в особовій справі її чоловіка ОСОБА_3 відомостей про перетин нею кордону; до Галузевого державного архіву Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Галузевого державного архіву Міністерства оборони України із заявами про надання відомостей щодо перетину нею кордону, однак отримала відповіді про неможливість надання цієї інформації.

Зазначає, що неможливість підтвердити факт перетину нею кордону та проживання однією сім`єю із чоловіком-військовослужбовцем у НОМЕР_1 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині позбавляє її можливості своєчасно оформити пенсію та підтвердити трудовий стаж.

На підставі наведеного, просить суд, встановити факт проживання ОСОБА_1 як дружини військовослужбовця ОСОБА_3 з 03.09.1982 року по 14.08.1987 року у 275 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині, як у гарнізоні, що розташований за кордонами колишнього СРСР та України, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2025 року заяву задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 як дружиною військовослужбовця ОСОБА_3 з 03 вересня 1982 року по 14 серпня 1987 року у НОМЕР_1 окремому батальйоні автоматизованого управління Групи радянських військ у Німеччині, як у гарнізоні, що розташований за кордонами колишнього СРСР та України, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного воду України ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення касувати та ухвали рішення про відмову у задоволенні заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_2 заперечили проти вимог апеляційної скарги.

Від представника заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного фонду України Лисюк О. В. надійшла заява про розгляд справи без усасті представника заінтересованої особи.

Заслухавши пояснення заявника та представника заявника, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи, визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується, зокрема, період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 04 травня 2022 року заявниця звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 09 травня 2022 року № 59 їй було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу (а.с.6-7).

Отже, судом встановлено, що заявнику підтвердження зазначеного у заяві факту необхідно для призначення пенсії.

Для підтвердження обставин проживання ОСОБА_1 у вказаний період разом з чоловіком у НОМЕР_1 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині та відсутності в цей час можливості працевлаштуватись, її чоловік звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте отримав відповідь № 2123 від 09.06.2022 року, про відсутність в його особовій справі відомостей про перетин кордону ОСОБА_1 ..

Із даної відповіді також убачається, що для отримання цих даних був зроблений запит до Центрального архіву МО РФ. У відповідь на цей запит з Центрального архіву МО РФ № 4/260973 від 16.12.2019 року було надано архівну довідку, в якій зазначено, що в наказі командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 від 14.09.1982 року № 218 вказано, що дружині лейтенанта ОСОБА_3 виписати військово-проїзний документ до місця служби чоловіка від ст. Харків до ст. Шверин; конкретні дані перетину кордону ОСОБА_1 не вказані (а.с.8-10).

Крім того, судом встановлено, що 13.09.2023 року ОСОБА_1 зверталась із письмовою заявою до Галузевого державного архіву Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Галузевого державного архіву Міністерства оборони України із заявами про надання відомостей щодо перетину нею кордону, однак отримала відповіді про неможливість надання цієї інформації (а.с.11-16).

Із довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 13.10.2023 року № 179/ВОЗ/1661 вбачається, що необхідні документи згідно наказу Міністерства оборони СРСР від 15.11.1975 року № 0215, який діяв на той час, мали короткий термін зберігання («Книга обліку видачі паспортів на виїзд за кордон» - 10 років; «переписка про видачу паспортів на виїзд за кордон» - 2 роки; «Заявки на виїзд сімей офіцерського складу за кордон» - 1 рік) (а.с.16).

Таким чином, заявниця у позасудовому порядку не має змоги отримати будь-які документи, які підтверджували б факт перетину нею кордону в період з 1982 року по 1987 року.

Разом з тим, допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснив, що в період з 1982 року по 1987 року він проходив військову службу у НОМЕР_1 окремому батальйоні автоматизованого управління ВПС групи Радянських військ у Германії. Там він познайомився із ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_1 , яка весь період служби проживала там разом із чоловіком у військовій частині.

Показання свідка ОСОБА_5 , а саме факт його перебування в період з 28.11.1982 року по 25.07.1987 рік у НОМЕР_1 окремому батальйоні автоматизованого управління ВПС групи Радянських військ у Німеччині підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.06.2022 року № 199 (а.с.25).

Також допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду пояснив, що його дружина ОСОБА_1 в період з 1982 року по 1987 року проживала разом із ним у НОМЕР_1 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині. На даний час, будь-яких документів, які підтверджували б перетин ОСОБА_1 кордону у вказаний період часу, не збереглись.

Окрім того, з копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 (а.с. 43) убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 народилася дочка у Німеччині, що також є доказом її проживання у цей період на території Німеччини.

Враховуючи, що станом на сьогодні не збереглися документи, які б підтверджували факт перетину кордону та перебування заявника разом із чоловіком у складі НОМЕР_1 окремого батальйону автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині в період часу з 03.09.1982 року по 14.08.1987 рік, однак наявні у справі докази в їх сукупності, які узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів у їх достовірності, підтверджують факт проживання заявника у військовій частині разом із сім`єю у зазначені нею періоди.

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заяву слід задовольнити та встановити факт проживання ОСОБА_1 з 03 вересня 1982 року по 14 серпня 1987 року у 275 окремому батальйоні автоматизованого управління Групи радянських військ у Німеччині, як у гарнізоні, що знаходився за межами колишнього СРСР та України, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю.

Доводи апеляційної скарги, що додані до заяви документи не містять підтвердження факту проживання ОСОБА_1 з 03 вересня 1982 року по 14 серпня 1987 року у 275 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині, як у гарнізоні, що розташований за кордонами колишнього СРСР та України, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю, спростовані матеріалами справи та висновками суду першої інстанції з зазначенням відповідних докакзів.

Також апеляційний суд зазначає, що необхідність встановлення факту проживання для підтвердження страхового стажу заявника саме по собі не свідчить про наявність спору. Відмова територіального органу Пенсійного фонду України у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу пов`язана суто з неможливістю встановлення факту проживання ОСОБА_1 з 03 вересня 1982 року по 14 серпня 1987 року у 275 окремому батальйоні автоматизованого управління групи Радянських військ у Німеччині, як у гарнізоні, що розташований за кордонами колишнього СРСР та України, де була відсутня можливість працевлаштування.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного воду України ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2025 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2025 року.

Головуючий

Судді :