ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/990/24 Номер провадження 22-ц/814/3248/25Головуючий у 1-й інстанції Харченко В. Ф. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Лобова О.А.,

суддів: Дряниця Ю.В., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.

розглянула у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Короля Павла Васильовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 20 травня 2025 року (час ухвалення судового рішення з 10:04:17 до 16:06:49; дата складання повного текста судового рішення 23 травня 2025) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_3 , орган опіки та піклування виконавчий комітет Семенівської селищної ради, орган опіки та піклування виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області, Служба у справах дітей Семенівської селищної ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та визначення способу участі матері у вихованні малолітньої дитини,

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 , орган опіки та піклування виконавчий комітет Семенівської селищної ради, орган опіки та піклування виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області, Служба у справах дітей Семенівської селищної ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю,

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

у с т а н о в и л а:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітньої дочки сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком-позивачем ОСОБА_1 та установити такий порядок участі матері-відповідачки ОСОБА_2 у вихованні та особистому спілкуванні з її малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щомісяця один раз за попередньою домовленістю між батьками, на вихідні привозити дитину до матері ОСОБА_2 ; відповідачка ОСОБА_2 може відвідувати дитину за місцем проживання позивача у будь-який день, коли забажає; за попередньою домовленістю між батьками, може забрати дитину до себе на заздалегідь узгоджений термін між батьками; за попередньою домовленістю між батьками, дитина може проводити свої шкільні канікули у своїй матері-відповідачки ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначав, що сторони уклали шлюб 16.06.2015. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . Протягом останніх років стосунки між ними погіршилися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та відсутності бажання будувати в подальшому сімейні відносини. Позивачем подано позов про розірвання шлюбу. Сторони проживають окремо, їхня малолітня дочка після фактичного припинення шлюбних відносин проживала з відповідачкою своєю матір?ю ОСОБА_2 , і вона не була проти його спілкування з дочкою. Останнім часом ОСОБА_2 почала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. Також зазначив, те що відповідачка як мати дуже безвідповідальна, а саме те, що дочка із нею проживає у дуже поганих побутових умовах, а саме: скрізь у будинку безлад, розкидане сміття, пліснява. На його думку антисанітарні умови проживання створюють загрозу для здоров`я дитини, шкодять її фізичному, духовному і культурному розвитку. В таких умовах дитина не має повноцінної можливості навчатися та зростати здоровою, бо не створені для цього належні умови. Коли він забирає дитину до себе на якийсь час, він займався її лікуванням: возив до сімейного лікаря ТОВ "Медикал Сервіс" по причині поганого самопочуття, слабкості та кашлю, також він займався лікуванням її зубів. Також він купує дочці необхідне канцелярське приладдя для навчання у школі. У відповідачки є кредитні зобов`язання, за якими на сьогоднішній день вже є прострочені платежі, а необхідність оплачувати значні відсотки за простроченими мікрокредитами, у свою чергу, ще більше погіршує її матеріальний стан, відповідно, і матеріальне благополуччя їхньої дитини. Вважає, що такі дії відповідачки зовсім не забезпечують найкращих інтересів їхньої дитини. Він, у свою чергу, має можливість дбати про дитину, створювати їй необхідні побутові умови, забезпечити її повноцінне виховання, і потреби у лікуванні. Він забезпечений житлом, що підтверджується договором оренди квартири, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно. Він не заперечує проти спілкування матері із дочкою та не чинитиме перешкод у їх спілкуванні. Спільно домовитися та узгодити місце проживання дитини і порядок участі у вихованні дитини не можуть, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

У вересні 2023 року ОСОБА_2 пред?явила позов до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, просила ухвалити рішення, яким визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із позивачкою-матір`ю ОСОБА_2 .

Завялені вимоги мотивувала такими обставинами і доводами.

Із 16.06.2015 перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейні стосунки почали погіршуватися і відповідач залишив сім`ю, поїхавши за межі Полтавської області. Дочка залишилась проживати з нею за адресою: АДРЕСА_1 ; ходила до 3-А класу Семенівського ліцею № 1. Позивачка займалася її навчанням та вихованням без нарікань, не дивлячись на те, що відповідач залишив сім`ю. Тобто вона повністю опікувалась інтересами і потребами дитини, піклувалась про неї, займалась вихованням, слідкувала за розвитком та її здоров`ям. Вона ніколи не перешкоджала і не мала наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Вона повністю віддавала дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяла розвитку дитини. Окрім відвідин шкільного навчального закладу, вона з донькою грала у розвиваючі ігри, робили уроки тощо. 17.08.2024 відповідач приїхав у смт Семенівка до їхнього будинку, забрав дочку для спілкування і більше не повернув її додому. Після чого обманним шляхом забрав її документи зі школи, про що ні позивачку, ні дочку він не попереджував. Поведінкою відповідача була налякана й дочка, яка дзвонила до неї та просила її забрати. Позивачка відразу звернулась до ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, однак 05.09.2024 отримала відповідь і зрозуміла, що поліція їй не допоможе. Також вона зверталась у службу у справах дітей, намагалась розшукати дочку, однак безрезультатно. Вона працює касиром ПП "ОнварТрейд", тобто має постійну роботу, отримує заробітну плату. Крім того, їй допомагають її батьки, які проживають у смт Семенівка, як матеріально так і у вихованні дочки. Вони дуже люблять онуку. Відповідач, порушуючи свої батьківські обов`язки, завдав травми дитині, забравши її до чужих для неї людей, у чуже середовище та постійно залишає її з чужими для неї людьми. Дитина проситься додому у своє звичне середовище, так як відповідач взагалі мало бачиться з нею, так як постійно на роботі. Точне місце перебування відповідача їй не відомо, однак зі слів дитини, з якою вона має телефонний зв`язок щоденно, вона дізналася що відповідач із іншою жінкою проживає у Бориспільському районі Київської області. Виходячи з того, що увесь час дитина проживала з нею, вона займалася її вихованням та піклуванням, водила її до школи, дочка прив`язана до неї, відповідач ніколи не залишався з нею, не виявляв проявів самостійного виховання дочки, навіть в період коли проживали разом, вважає, що суд повинен врахувати ці обставини та визначити місце проживання дитини разом із нею

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2024 року обидва позови об`єднані в одне провадження.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 20 травня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено за недоведеністю.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволений.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 211,20 грн витрат зі сплати судового збору.

В апеляційній скарзі адвокат Король П.В, представник ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 і відмовити у задоволені позову ОСОБА_2 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції, оцінюючи докази, подані сторонами, діяв упереджено, зокрема суд безпідставно критично поставився до письмового доказу характеристики ОСОБА_1 виключно з тих підстав, що цей документ не містить дати його складання.

В апеляційній скарзі викладені аргументи незгоди із оцінкою судом висновку органу опіки та піклування виконавчого комітета Білоцерківської міської ради № 234 від 25 березня 2025 року. Суд не звернув уваги на те, що орган опіки та піклування на виконання своїх повноважень провів декілька засідань, досліджуючи умови проживання дитини у батька, опитав саму дитину, яка повідомила, що їй добре як з батьком, так і з матір?ю. Умовиводи суду про необ?єктивність і однобічність висновку органу опіки та піклування грунтуються на помилковій оцінці мотивів, якими керувався орган опіки та піклування.

Звертається увага на відсутність у справі висновку органу опіки та піклування за місцем проживання матері ОСОБА_2 виконавчого комітету Семенівської селищної ради.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки тому факту, що мати дитини ОСОБА_2 має низку фінансових зобов?язань за кредитними угодами і відповідачкою у справах про стягнення з неї заборгованості.

Стосовно висновків суду про самовільну зміну ОСОБА_1 місця проживання дитини з посиланням на судову практику зауважується, що попередньо місце проживання дитини не визначалося ні рішенням суду, ні органом опіки та піклування, тому не можна вести мову про самочинну зміну батьком місця проживання дитини.

Наголошується на безпідставності посилань суду у своєму рішенні на положення Декларації з прав дитини 1959 року, оскільки Україна не ратифікувала цей міжнародний документ.

У підсумку стверджується, що суд всупереч встановленим фактичним обставинам і принципу рівності прав батьків безпідставно надав перевагу матері у вирішенні спору.

У відзиві адвокат Бондаренко С.Г., представник ОСОБА_2 , посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Зазначається, що в апеляційній скарзі не наведено конкретних порушень норм матеріального і процесуального права, допущених судом, навпаки, викладені в апеляційній скарзі норм права, судова практика підтверджують законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, який при вирішенні спору керувався саме інтересами дитини.

Зокрема, суд першої інстанції обгрунтовано наголосив на умовах проживання у батька, де донька мешкає в орендованій квартирі в одній кімнаті разом із дитиною (хлопчиком) цивільної дружини батька, що шкодить обом дітям.

Підкреслюється, що суд дав правильну оцінку висновку органу опіки та піклування виконавчого комітета Білоцерківської міської ради № 234 від 25 березня 2025 року, який грунтується виключно на тому, що у матері дитини існують боргові зобов?язання за кредитними договорами.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2015, який розірвано рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 10.04.2024 (а.с. 26,122).

Сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25).

Згідно даних з особистого кабінету MONEYVEO ОСОБА_2 має залишок по кредиту 13 041,00 грн, право грошової вимоги по кредиту відступлено факторинговій компанії. Дата складення документа не зазначена (а.с.10).

Згідно консультативного висновку психолога від 07.09.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , емоційно здорова. Рекомендовано проводити час з дітьми в розвиваючих іграх, читати спільно книжки та переказувати. Прибрати критику та порівняння (а.с.11).

ОСОБА_1 надано низку чеків, яким підтверджено лікування дочки ОСОБА_4 у різних медичних закладах і сплата послуг за відповідне лікування (а.с.12-19).

Згідно висновку лікаря загальної практики-сімейний лікар ТОВ "Медикал Сервіс" ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася з діагнозом гострий ларингіт/трахеїт (а.с. 23).

Згідно консультативного висновку лікаря загальної практики-сімейний лікар ТОВ "Медикал Сервіс" від 06.06.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася з діагнозом бронхіт (а.с. 24).

За результатами розгляду повідомлення ОСОБА_2 , яке надійшло до ЧЧ ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області, зареєстроване до ІКС ІПНП ЄО ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 20.08.2024 № 7665, ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області 05.09.2024 (№ 10109/115/15/03-2024) повідомив заявницю, що перевірка завершена, ознак кримінального або адміністративного правопорушення за результатами розгляду не встановлено. Розгляд її повідомлення проходив у порядку Закону України "Про звернення громадян" (а.с. 44).

ОСОБА_2 зверталася до директора Білоцерківської гімназії Слов`янських мов початкова школа № 1 про те, що ОСОБА_1 без її відома та її згоди забрав зі школи документи і викрав дочку ОСОБА_3 (а.с. 45).

Згідно інформації директора Семенівського ліцею № 1 імені М.М.Хоружого Семенівської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області дитина ОСОБА_3 навчалась в ліцеї з 01.09.2022 по 31.05.2024, дівчинка здібна, старанна, проявляла інтерес до навчання, вболівала за результати навчальної діяльності; дружелюбна, вміла керувати своїми емоціями, відповідальна; дитина відвідувала школу регулярно. Проте, під час дистанційного навчання були пропуски уроків без поважної причини. Навчальним приладдям забезпечена повністю. Дитина завжди була охайно одягнена. Мама цікавилася результатами навчальних досягнень доньки (а.с. 46).

ТОВ "Київський м`ясокомбінат" склав позитивну характеристику щодо ОСОБА_1 , який за змістом характеристики працює у м. Біла Церква із 03.07.2023 (а.с. 6).

ОСОБА_2 не заперечувала, що ОСОБА_1 працює у м. Біла Церква і отримує заробітну плату.

Згідно характеристики касира торговельного залу ПП "Онвард Трейд" від 26.08.2024 № 18-08/24 ОСОБА_2 працює на посаді касира торговельного залу з 10.07.2022 і по теперішній час. За період роботи встигла зарекомендувати себе сумлінним і відповідальним працівником, який успішно справляється зі своїми функціональними обов`язками. За характером витримана, миролюбна, сторониться конфліктних ситуацій, трудову дисципліну не порушувала, стягнень не мала (а.с. 47).

Згідно довідки за період з 01.08.2023 по 31.07.2024 сукупний дохід ОСОБА_2 склав 89 869,57 грн (а.с. 48).

На підставі договору оренди квартири у приватної особи від 20.08.2024 ОСОБА_1 винаймає квартиру АДРЕСА_2 . Договір укладений строком до 20.08.2025. Право проживання у квартирі мають ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а.с.7-9).

Згідно пояснень ОСОБА_1 . ОСОБА_5 є його "цивільною" дружиною, а ОСОБА_6 - це її 10-річний син. Квартира складається з 2-х кімнат.

Відповідно до акта обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_3 , проживають батьки ОСОБА_1 , сам ОСОБА_1 тільки там зареєстрований, а проживає у м. Біла Церква зі своєю дочкою ОСОБА_3 , співмешканкою та її сином. Зі слів батьків їхній син забрав свою дочку у серпні місяці цього 2024 (а.с.87).

Згідно фотографій помешкання ОСОБА_2 , має неохайний вигляд, на частині вікон і частині стін - пліснява, у господарській споруді розкидане сміття (а.с.20, 21, 22).

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 на час прибуття членів комісії за вказаною адресою умови проживання перевірити не вдалося. На дзвінки працівників служби у справах дітей за вказаним номером телефону ОСОБА_2 не відповідала. Проведено бесіду з її сусідом, зі слів якого з`ясовано що ОСОБА_2 проживає за цією адресою, а її дочку забрав в кінці літа її батько ОСОБА_1 до м. Біла Церква (а.с. 86).

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 від 04.02.2025, житло складається з 3 кімнат та у будинку створені умови для проживання на момент обстеження, а саме: є вода, у будинку чисто та тепло, запас продуктів харчування наявний, засоби побутової хімії та особистої гігієни в наявності. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема умебльована кімната з місцем для навчання, шкільне приладдя та гаджети в наявності, одяг та взуття відповідно до віку та сезону. З матір`ю проведено бесіду щодо відповідального батьківства та надано роз`яснення стосовно врегулювання питання щодо визначення місця проживання дитини з урахуванням інтересів дитини (а.с. 104).

Згідно рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 25.03.2025 № 234 "Про надання до суду висновку щодо вирішення судового спору про визначенням місця проживання малолітньої ОСОБА_3 ", сім`я ОСОБА_1 проживає в орендованій двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . Під час обстеження працівниками служби у справах дітей Білоцерківської міської ради умов проживання сім`ї встановлено, що в помешканні створені належні умови для забезпечення життєдіяльності, виховання й повноцінного розвитку дитини (акт обстеження умов проживання від 27.12.2024). Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї батька дитини, проведеної працівником Білоцерківського міського центру соціальних служб, позивач має достатній батьківський потенціал, складні життєві обставини в родині відсутні, всі потреби дитини забезпечуються батьком на належному рівні (лист Білоцерківського міського центру соціальних служб від 13.01.2025 № 21/02-15). Питання щодо доцільності підготовки та подання до суду висновку органу опіки та піклування про вирішення вищезазначеного судового спору щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 двічі розглядалося на засіданні комісії міської ради. 12.05.2025 спір розглядався у присутності дитини і її батьків, ОСОБА_7 повідомила, що їй добре і з батьком і з матір`ю. ОСОБА_1 звернув увагу комісії на те, що мати дитини не спроможна забезпечити належні умови для проживання й матеріальне забезпечення дитини, оскільки має непогашену прострочену заборгованість за декількома кредитними договорами на загальну суму близька ста тисяч гривень, що підтверджується відповідними документами доданими до позову. Комісія вирішила вважати за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із її батьком ОСОБА_1 і рекомендувала службі у справах дітей підготувати відповідний проєкт рішення виконавчого комітету (а.с. 122).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з таких міркувань.

Єдиним аргументом, яким керувався виконавчий комітет Білоцерківської міської ради у висновку від 25.03.2025 № 234 щодо розв`язання спору, вважаючи за доцільне визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком у м. Біла Церква, а не з матір`ю у селищі Семенівка, було повідомлення батька дитини про наявність у матері дитини заборгованості за кредитними договорами. Водночас у висновку зазначено, що батько дитини 17.08.2024 забрав дитину до себе без погодження з матір`ю і обоє батьків мають належні умови для проживання дитини.

Суд не погодився із вказаним висновком виконавчого комітету-органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, має ознаки однобічності, не відображає суті виступу та бажання матері дитини, не врахував наслідків неправомірної зміни батьком дитини місяця проживання дитини і її навчального закладу як відправної точки спору сторін у справі про визначення місця проживання дитини, що у сукупності суперечить інтересам дитини та фактично є заохоченням з боку органу опіки та піклування первинно неправомірної поведінки батька дитини щодо як самої дитини так і щодо матері дитини.

Характеристика на батька не має щонайменше такого реквізиту як дата її складення, тому не прийнята судом як доказ у справі.

Встановивши у справі: роздільне проживання сторін; створення обома сторонами належних умов для проживання і виховання їхньої дитини; наявність у обох батьків постійної роботи і доходу; бажання дочки проживати і з матір`ю і з батьком; ОСОБА_1 без погодження із ОСОБА_2 забрав дитину із постійного для неї від народження місця проживання і навчання у селищі Семенівка у м. Білу Церкву, де проживає у фактичних шлюбних відносинах із іншою жінкою та її 10-річним сином, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 фактично намагається отримати правомірний результат своїх неправомірних дій щодо самовільної зміни місця проживання малолітньої дев?ятирічної дочки сторін.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані нормами СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», міжнародними правовими актами, практикою Європейського суду з прав людини, згідно яких основоположними правовими принципами у вирішенні питань, пов`язаних з дитиною, є:

По-перше, рівність прав батьків щодо дитини, які є похідними від прав та інтересів дитини, зокрема права на гармонійний розвиток, належне виховання і утримання. При вирішенні спору щодо дитини, у тому числі і про її місце проживання, у першу чергу мають бути забезпечені інтереси самої дитини, а вже тільки потім інтереси батьків (ст.7, ст.141, ст.161 СК України, ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.1 ст.3, ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, параграф 76; рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, параграф 54).

По-друге, істотним у забезпеченні пріоритету інтересів дитини при вирішенні питань опіки над нею є подолання (викорінення) гендерних стереотипів щодо ролей, які приписуються жінкам і чоловікам у сім`ї. Презумпція чи принцип переваги матері у питаннях опіки заперечується. Отже, встановлення місця проживання малолітніх (неповнолітніх) дітей з батьком не є розлученням із матір`ю (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2009 року у справі «Цаунеггер проти Німеччини», заява № 22028/04, параграф 46; Постанова Парламентської асамблеї Ради Європи №2079 (2015) щодо «Рівності і спільної батьківської відповідальності: роль батька»).

Такі ж критерії для вирішення спорів, що стосуються визначення місця проживання дітей, утверджує Верховний Суд (див. постанову ВП ВС від 17 жовтня 2018 року, справа № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18).

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

За змістом положень ст.12, ст.13, ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми (ст.77 80 ЦПК України).

Перевіривши матеріали прави, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів кожної із сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

У межах розгляду цієї справи встановлено, що обидва батьки мають приблизно рівні можливості щодо забезпечення належного утримання та виховання своєї дитини, у справі не встановлено обставин, які б категорично унеможливлювали проживання дитини з батьком чи з матір`ю, батьки з огляду на особисті непорозуміння не здатні вирішити спір щодо дитини самостійно у позасудовому порядку.

Основним принципом сімейних відносин, зокрема у вирішенні усіх питань між батьками, що стосуються їхніх дітей, є взаємна згода батьків, держава може втручатися у ці відносини у виключних випадках, зокрема тоді, коли батьки не здатні у зв?язку з певними обставинами самостійно на добровільній основі вирішити питання утримання і виховання дитини або ж коли їхні (батьків) рішення, дії чи бездіяльність шкодять дітям.

У межах розгляду цієї справи встановлено, що після фактичного припинення шлюбних відносин за взаємною згодою батьків дитина залишилася проживати із матір?ю. Батько у серпні 2024 року без згоди і відома матері забрав дитину проживати до себе у м.Біла Церква. За твердженням батька приводом для такого вчинку стало безвідповідальне ставлення матері до утримання і виховання дитини, яке виявилося у створенні (допущенні) антисанітарних умов проживання у будинку, що вплинуло на стан здоров?я дитини, а також наявність у матері невиконаних кредитних зобов?язань, що вплинуло на їхній матеріальний стан, тобто зменшило матеріальні можливості для забезпечення потреб дитини.

У підтвердження антисанітарних умов проживання позивачем надані суду світлини певних приміщень будинку, де мешкає мати, а також копії документів, які підтверджують звернення до лікаря у зв?язку із захворюваннями дитини, проте ці докази не є достатніми у розумінні приписів ст.80 ЦПК України для висновку про те, що дитина постійно проживала в антисанітарних умовах, внаслідок чого сталося погіршення стану її здоров?я.

Доводи ОСОБА_1 про існування у ОСОБА_2 непогашених кредитних зобов?язань також не є істотними з огляду на предмет спору у цій справі, адже у справу не надано доказів про те, що внаслідок невиконання матір?ю кредитних зобов?язань її матеріальне становище змінилося настільки, що вона позбавлена можливості виконувати свої батьківські обов?язки щодо утримання дитини.

З огляду на наведене, вирішальною обставиною у розв`язанні цього конкретного спору є те, що батько без згоди матері і за відсутності об`єктивних обставин, які б загрожували нормальному життю і розвитку дитини, змінив її місце проживання, позбавивши матір можливості спілкуватися з дитиною тривалий час, що, вочевидь, суперечить інтересам дитини, враховуючи також те, що у справі не встановлено фактів перешкоджання матері у спілкуванні батька з дитиною.

У постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року справа № 607/7767/22 з подібними фактичними обставинами викладений, зокрема, такий висновок.

«Наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю пов`язується також із тим, що батько, хоча і належним чином займається вихованням та утриманням дитини, проте, змінивши у березні 2022 року місце проживання дитини без згоди матері та не повернувши дитину матері, з якою вона на той час проживала, позбавив її належної опіки і виховання з боку матері та порушив їхнє право на прямі контакти, що суперечить найкращим інтересам дитини.»

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції в оцінці рішення (висновку) органу опіки та піклування - виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 25.03.2025 № 234, оскільки, як слідує зі змісту рішення (а.с.122 зворот) орган опіки та піклування дослухався доводів ОСОБА_1 (хоча у рішенні зазначено « ОСОБА_8 ») про існування у матері дитини прострочених кредитних зобов?язань.

Суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги умови проживання дитини у батька орендована квартира, де дитина сторін (дівчинка дев?яти років, майже десяти років) проживає в одній кімнаті із дитиною цивільної дружини батька (хлопчиком десяти років).

В апеляційній скарзі порушено питання про дослідження апеляційним судом нового доказу договору оренди квартири, укладеного ОСОБА_1 28 травня 2025 року (а.с.168), але відповідно до ст.367 ЦПК України апеляційний суд не вправі досліджувати докази на підтвердження обставин, що виникли після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей, у розумінні сталої практики Європейського суд з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, підстави для його зміни чи скасування апеляційним судом не встановлені.

Керуючись ст.367, ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката Короля Павла Васильовича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 20 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2025 року

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді Ю.В. Дряниця

В.М. Триголов