Справа № 635/3082/23
Провадження № 2/635/1234/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

секретар судового засідання Устіч О.Л.,

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»,

представник позивача Гусєв Павло Володимирович,

відповідач 1 ОСОБА_1 ,

відповідач 2 Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант»,

представник відповідача 2 Білинова Анастасія Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

Представник ПАТ «СК «ПЗУ Україна» Гусєв П.В. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», в якій просить суд стягнути з відповідачів завдані збитки в сумі 19909,99 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 22.04.2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 уклали Договір добровільного страхування наземного транспорту N? AM153317.

Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов?язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Равон», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов?язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

22.12.2020 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ауді», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » в м. Харкові на вул. Полтавський шлях, 57/29, допустив зіткнення з транспортним засобом «Равон», державний номерний знак « НОМЕР_3 ».

Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Відповідач визнав свою вину у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти.

На підставі вище зазначених страхових актів ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 21 346,64 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована за полісом обов?язкового страхування, то керуючись ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 13 520,93 грн.

Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонтних робіт з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фактичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Отже різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 19909,99 грн.

Представником відповідача 2 надано відзив на позовну заяву. в якому останній зазначає, що ТДВ СК «Альфа-Грант» як Страховик не може бути солідарним відповідачем у справі про відшкодування шкоди, оскільки обсяг відповідальності страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обмежений нормами закону «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Станом на дату ДТП, 22.12.2020 року, цивільно-правова відповідальність водія «AUDI А6», д.н.з. НОМЕР_4 , він код WAUZZZAAZTN038381 була застрахована в двох страхових компаній:

Поліс 202258524 в ТДВ СК «Альфа-Гарант»,

Поліс 125245855 в ПАТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ».

Згідно порядку виконання зобов?язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів затвердженим протоколом Президії МТСБУ 26.02.2020 N? 464/2020 в даному випадку обидва страховик несуть відповідальність 50/50.

Відносини, що склалися між сторонами у зв?язку з виплатою страхового відшкодування врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач у позовній заяві зазначає, що учасниками ДТП, що мала місце 22.12.2020 року, за участю автомобілів «AUDI А6», д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля «RAVON R 4» д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_4 , на місці ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (ЄВРОПРОТОКОЛ).

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджений уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг від 29.12.2015 N? 3471 такий ліміт складає 50 000,00 грн.

За результатами проведеного ТДВ СК «Альфа-Гарант» розслідування причин настання заявленої події, детального аналізу наданих письмових пояснень, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), схеми дорожньо-транспортної пригоди, а також з наданими фото-додатками обставин з місця дорожньо-транспортної пригоди, було встановлено, що схема дорожньо-транспортних пригод зазначена учасниками ДТП не відноситься до жодної з типових схем ДТП зазначених в «Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду», а тому неможливо встановити дії якого саме з водіїв не відповідали ПДР та спричинили зіткнення.

Таким чином, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено наступний розрахунок страхового відшкодування: 35663,40 (сума відновлювального ремонту згідно рахунку від 22.12.2020 року) - 42% (6021,54) знос запчастин що підлягають заміні /2 (обопільна вина учасників ДТП - 2600,00 (франшиза) = 13520,93

Таким чином, з вищевикладена вбачається, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» в повному обсязі та належним чином виконало обов?язок шодо здійснення розслідування причин та обставин ДТП та на підставі отриманих даних.

У відповіді на відзив відповідача 2 представник позивача зазначає, що учасники ДТП дійшли згоди та зобразили схему у повідомленні про ДТП, згідно якої убачалось, що водієм транспортного засобу «Ауді», д.н.з. НОМЕР_7 , було порушено п.13.3 ПДР України.

Отже, учасниками ДТП було складено повідомлення про ДТП у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відповідач, як страховик не має права самостійно встановлювати вину осіб внаслідок ДТП.

Отже, своїми діями відповідач намагається уникнути відповідальності.

Щодо посилання на інший договір, то при складанні європротоколу винуватець посилався, що він застрахував у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та крім того під час надання відповіді щодо розміру страхового відшкодування відповідач лише посилався на обопільну вину.

При розрахунку страхового відшкодування ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, тобто було визначено матеріальний збиток внаслідок чого повинна бути виплачена сума страхового відшкодування саме у розмірі 27041,86 грн.

Отже, при виплаті страхового відшкодування страхова компанія винуватця вирахувала знос транспортного засобу внаслідок чого не покрила нанесений збиток винуватцем у розмірі фактичних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу. Крім того, як сам Відповідач і посилається у страховика не виник обов`язок відшкодувати шкоду у повному обсязі на підставі ст.29 Закону №1961-ІV.

Внаслідок чого з винуватця ДТП повинна бути відшкодована шкода, яка не покривається страховиком за договором обов`язкового страхування, а саме 8621,54 грн (2600,00 грн. франшизи та 6021,54 грн фізичний знос на замінені деталі, який не відшкодовується страховиком).

Відповідачем 1 надано до суду відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на Постанову Великої Палату Верховного Суду від 04.07.2018 р., в справі №755/18006/15-ц, вважає себе неналежним відповідачем, оскільки суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача є Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант». Крім того, зазначає, що є учасником бойових дій, а тому судові витрати не підлягають з нього стягненню.

В письмових поясненнях представник відповідача 2 зазначає, що за результатами проведеного ТДВ СК «Альфа-1 Гарант» розслідування причин настання заявленої події, детального аналізу наданих письмових пояснень, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (европротокол), схеми дорожньо-транспортної пригоди, а також з наданими фото-додатками обставин з місця дорожньо-транспортної пригоди, було встановлено, що схема дорожньо-транспортної пригоди зазначена учасниками ДТП не відноситься до жодної з типових схем ДТП зазначених в «Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду», а тому неможливо встановити дії якого саме з водіїв не відповідали ПДР та спричинили зіткнення.

Таким чином, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено наступний розрахунок страхового відшкодування: 35663,40 (сума відновлювального ремонту згідно рахунку від 22.12.2020 року) - 42% (6021,54) знос запчастин що підлягають заміні /2 (обопільна вина учасників ДТП - 2600,00 (франшиза) = 13520,93.

Знос в розмірі 42 % розрахований оцінювачем ОСОБА_5 в звіті N? 24 від 18.12.2021 року що наданий Позивачем.

Детальний розрахунок:

Згідно рахунку наданого Позивачем N? BM0-000438 від 22.12.2020 року вартість відновлювального ремонту складає 35663,40 грн. з яких: 14337,00 запчастини, 5184,00 матеріали, 20105,00 роботи.

Просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2023 р. провадження у справі відкрито.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, представник позивача в позові просив провести розгляд справи без його участі, інші учасники справи причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

22.04.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту N? AM153317, страхова сума 223248,00 грн, франшиза за договором 2232,48 грн

Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов?язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Равон», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов?язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

22.12.2020 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ауді», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » в м. Харкові на вул. Полтавський шлях, 57/29 допустив зіткнення з транспортним засобом «Равон», державний номерний знак « НОМЕР_3 ».

Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що складено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , відповідач визнав свою вину у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

З пояснень водія ОСОБА_6 у Заяві про настання страхового випадку від 22.12.2020, убачається, що ДТП сталась при здійсненні автомобілями Равон і Ауді повороту ліворуч з дороги в арку, при цьому автомобіль Равон під керуванням ОСОБА_6 наближався до автомобіля Ауді під керуванням ОСОБА_1 з правої сторони (що вбачається з відміток про пошкодження автомобілів).

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся ОСОБА_7 та ОСОБА_2 та надали всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти.

Згідно з рахунком-фактурою №ВМ0-000438 від 22.12.2020, вартість ремонту застрахованого у позивача автомобіля Равон становить 35663,40 грн.

На час ДТП, за полісом №202258524 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника автомобіля «Ауді», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 , застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», за шкоду заподіяну майну на суму 130000 грн., франшиза 2600 грн.

Відповідно до листа ПАТ «СК «ПЗУ Україна» від 31.12.2020 вих.№259/0211, адресованого Кредитній спідці «Фінансова підтримка», орієнтовна сума страхового відшкодування щодо пошкодженого автомобіля Ravon R4, д.н.з. НОМЕР_8 , становить 33430,92 грн (вартість ремонту 35663,40 грн, франшиза за договором 2232,48 грн).

На лист ПАТ «СК «ПЗУ Україна», голова правління Кредитна спілка «Фінансова підтримка» надав відповідь, що останній не заперечує проти виплати страхового відшкодування на суму 33430,92 грн., згідно з договором страхування наземного транспорту №АМ153317 від 22.04.2020.

Відповідно до платіжного доручення №50606 від 14.01.2021, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування на суму 33430,92 грн.

ПАТ «СК «ПЗУ Україна» направило на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» вимогу в порядку суброгації №283/2021 на суму 33430,92 грн.

Листом директора Департаменту з врегулювання збитків ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 24.09.2021 вих.№12/3910 повідомлено ПрАТ СК «ПЗУ Україна» наступне.

Здійснюючи розслідування даної пригоди відповідно до наявних матеріалів ДТП, та за наявними фото з місця події, згідно висновку дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди №20/8841 від 15.09.2021, неможливо встановити дії якого з водіїв, були не у відповідності до Правил дорожнього руху, що спричинили зіткнення.

Відповідно до наданого ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Рахунку N? BM0-000438 від 22.12.2020р., враховуючи умови Закону страхове відшкодування зменшується на суму зносу згідно Звіту N?235726 від 15.01.2021р., також вдвічі в зв?язку з обопільною виною та на франшизу яка за полісом N? 202258524 становить 2 600,00 грн., тому сума страхового відшкодування яка повинна бути сплачена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в порядку регресу складає 13 520,93 грн.

ПрАТ «СК «ПЗУ України» отримало від ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування на суму 13520,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням №21046 від 24.09.2021.

Проаналізувавши вимоги та заперечення сторін, а також наданими ними докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

При цьому застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Отже, вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування це процесуальний обов`язок суду.

При цьому обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності.

Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача, водночас визначення належності відповідачів, а також обґрунтованості позовних вимог є процесуальним обов`язком суду, який той виконує під час розгляду справи.

Як встановлено судовим розглядом, спір між сторонами виник у зв`язку з порушенням відповідачем 1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого було пошкоджено застрахований у позивача автомобіль, здійсненням позивачем власнику пошкодженого автомобіля страхової виплати за договором майнового страхування, і переходом до позивача в межах фактичних витрат права вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Щодо спірних правовідносин на момент їх виникнення діяло наступне правове регулювання.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1187 цього Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п. 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з п.«В» ч.1 ст.38, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником.

Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Таким чином, до Позивача перейшло право вимоги в порядку суброгації до особи, відповідальної за заподіяний збиток - Відповідача.

Відповідно до приписів статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові по справі №755/7666/19 від 15.10.2020, різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, оплачується винуватцем ДТП.

Отже, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача сума франшизи в розмірі 2600 грн., визначена полісом № 202258524 від 22.12.2020, а також сума вартості зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом, у сумі 6021,54 грн., яка самостійно визначена відповідачем 2.

Щодо позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-гарант» суд зазначає наступне.

Як встановлено судовим розглядом, вартість ремонту застрахованого у позивача автомобіля Равон становить 35 663,40 грн., відповідно до рахунку-фактури від 22.12.2020.

Належних та допустимих доказів на спростування визначеної позивачем вартості ремонту автомобіля відповідачем 2 не надано, своїм правом на ініціювання проведення відповідної судової експертизи для визначення розміру завданих внаслідок пошкодження автомобіля збитків відповідач 2 не скористався.

Оскільки розмір франшизи за договором добровільного страхування майна, укладеним позивачем з ОСОБА_2 , становить 2232,48 грн., позивачем виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 33 430,92 грн. (35 663,92-2232,48) за пошкодження належного їй автомобіля з вини ОСОБА_1 , після чого до позивача на підставі ст. 993 ЦК України у межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Оскільки цивільна відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у відповідача 2, до позивача перейшло право вимоги в межах фактичних витрат саме до відповідача 2.

Оскільки, як зазначено вище, сума франшизи за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 2600 грн., а також сума вартості зносу у розмірі 6021,54 грн., підлягають відшкодуванню заподіювачем шкоди, тобто ОСОБА_1 , і відповідач 2 добровільно відшкодував позивачеві 13 520,93 грн., з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню сума відшкодування в розмірі 11 288,45 грн. (33 430,92 13 520,93 2600 6021,54).

При цьому суд не погоджується з доводами відповідача 2 про необхідність зменшення вдвічі суми страхового відшкодування у зв`язку з обопільною виною обох водіїв у ДТП, оскільки з матеріалів ДТП не вбачається вина саме ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Як убачається з Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 22.12.2020 (європротокол), складеного ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , а також пояснень водія ОСОБА_6 у Заяві про настання страхового випадку від 22.12.2020, ДТП сталась при здійсненні автомобілями Равон і Ауді повороту ліворуч з дороги в арку, при цьому автомобіль Равон під керуванням ОСОБА_6 наближався до автомобіля Ауді під керуванням ОСОБА_1 з правої сторони (що вбачається з відміток про пошкодження автомобілів).

Отже, вказаними матеріалами підтверджується порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 10.1, 10.3 та 13.3 Правил дорожнього руху, а саме:

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

10.3. У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч;

13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Крім того, згідно з європротоколом, свою винуватість у ДТП ОСОБА_1 визнав.

Таким чином, підстави для зменшення суми страхового відшкодування вдвічі через невстановлення вини конкретного водія в ДТП відсутні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У даному випадку відсутні підстави для солідарного стягнення, оскільки предмет зобов`язання можливо поділити.

Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір у розмірі 1501,34 грн.

Водночас, відповідно до посвідчення НОМЕР_9 , ОСОБА_1 є учасником бойових дій, тому, на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняється від сплати судового збору. Таким чином, суд вважає за необхідне судові витрати на суму 1146,58 грн. компенсувати за рахунок держави, повернувши вказану суму судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму франшизи в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот гривень) 00 коп., а також суму витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом в сумі 6021 (шість тисяч двадцять одна) гривня 54 коп., а загалом 8621 (вісім тисяч шістсот двадцять одна) гривня 54 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму відшкодування в розмірі 11288 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят вісім) гривень 45 коп., а також судові витрати на суму 1501 (одна тисяча п`ятсот одна) гривня 34 коп.

Повернути Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплачений судовий збір на реквізити Управління Казначейства в Харківському районі в розмірі 1146 (одна тисяча сто сорок шість) гривень 58 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», місце реєстрації: м.Київ, вул.Січових Стрільців, 40, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», місце реєстрації: м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26, .

Суддя Д.М. Савченко