РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року

м. Рівне

Справа № 559/2328/22

Провадження № 22-ц/4815/1361/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О.. Шимківа С. С.

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 червня 2025 року у складі судді Жуковської О.Ю., ухвалене в м. Дубно Рівненської області,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що між нею та відповідачкою вже існують сервітутні відносини, оскільки відповідачка також користується безкоштовним сервітутом для проходу до іншої своєї земельної ділянки через землю позивачки. З цих міркувань бажає оформити право на постійний безоплатний сервітут саме через ділянку відповідачки, бо у них вже склались сервітутні відносини. Просила встановити для неї та членів сім`ї постійний, безоплатний земельний сервітут через земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0474, яка належить ОСОБА_2 , розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування, проходу та проїзду до земельної ділянки кадастровий номер :01:001:2011, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 червня 2025 року вказаний позов задоволено частково. Встановлено для ОСОБА_1 та членів її сім`ї постійний, безоплатний земельний сервітут для проходу на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:2011, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , через земельну ділянку, що належить ОСОБА_2 , кадастровий номер :01:001:0474 площею 0,0658 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями закону, який передбачає можливість встановлення права користування чужим майном (сервітут) щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, та обґрунтоване тими обставинами справи, підтвердженими належними доказами, які вказують на неможливість проходу до ділянки ОСОБА_1 без встановлення сервітуту через ділянку ОСОБА_2 , у зв`язку з чим обрав варіант сервітуту згідно висновку додаткової земельно-технічної експертизи як найменш обтяжливий шляхом проходу на земельну ділянку. Судом також враховано, що сторони є близькими особами і між ними уже існують сервітутні відносини: ОСОБА_2 користується безоплатним постійним сервітутом на право проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці ОСОБА_1 за законом.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що відповідачці у справі, її сестрі, належать дві земельних ділянки по АДРЕСА_3 . Додає, що на земельній ділянці площею 0,0559 га знаходиться частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, яка належить позивачці (36/100) і на її частину (на 0,0112 га), встановлений безстроковий земельний сервітут у виді права проходу і проїзду на велосипеді для неї. Зазначає, що друга частина цього житлового будику (64/100) належала ОСОБА_3 , а після його смерті ОСОБА_4 , земельна ділянка якого межує із земельними ділянками позивачки ОСОБА_1 .. Вважає, що першочергово питання встановлення земельного сервітут має бути вирішене між співвласниками житлового будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а не з їх сусідами, навіть тоді, коли сусіди є родичами. Звертає увагу суду на висновки земельно-технічних експертиз, за результатами про ведення яких визначено єдиний варіант встановлення земельного сервітут лише по земельній ділянці, що є її. ОСОБА_2 ,, власності. Наголошує, що висновки експерта не містять жодних обґрунтувань неможливості проходу іншим чином, тоді як по лінії/межі встановлення земельного сервітуту (зовнішня стіна надвірної будівлі «В»); 0,86 м по лінії/межі встановлення земельного сервітуту (зовнішня стіна надвірної будівлі «Г»; 4,30м по межі ділянки, зазначена частина земельної ділянки відповідача межує із вільною земельною ділянкою позивачки по справі, а тому відсутня необхідність встановлення земельного сервітуту. Покликається на те, що закон вимагає саме від позивача надання суду доказів того, що нормальне господарське використання своєї земельної ділянки неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки та він зобов`язаний довести, що задоволення його потреб неможливо здійснити яким-небудь іншим необтяжливим для відповідача способом та наголошує, що на підтвердження вказаних обставин позивачкою не доведено перед судом того, що використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом земельної ділянки, що перебуває у її, ОСОБА_2 , власності, як і не доведено неможливості задовольнити її потреби іншим способом. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, а в решіт рішення місцевого суду залишити без зміни.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_1 адвокат Лопухович Алла Олександрівна вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки кадастровий номер :01:001:2010, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на якій розташований належний їй на праві спільної часткової власності 36/100 житловий будинок з господарськими будівлями, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівельних споруд (присадибна ділянка), що підтверджується Державним актом на право власності ЯК 605017 від 12.02.2010, виданим на підставі рішення Дубенської міської ради від 20.11.1998 №117 та від 02.04.2008 №1336; рішенням Дубенської міської ради від 02.04.2008 №1336 про передачу в приватну власність земельної ділянки для ОСОБА_1 для обслуговування буд. на АДРЕСА_4 ; довідкою Дубенської міської ради від 11.10.2011 про впорядкування нумерації будинків: зміна номеру з 78 на 88; протоколом про виправлення помилки №247198 від 15.06.2022; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №353645650; витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №303343813 та з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-022; а також технічною документацією із землеустрою від 2023 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2010 0,056 га.

На частину цієї земельної ділянки, а саме: на 0,0112 га, згідно із законом встановлений безстроковий земельний сервітут у виді права проходу і проїзду на велосипеді для власниці сусідньої земельної ділянки АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Державна реєстрація земельної ділянки відбулась 23.10.2003, в ДЗК 17.06.2022.

Відповідно до державного акту площа 0,0559 га, після приведення меж до натурних площа земельної ділянки визначена як 0,056 га.

Відповідачка ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2011, що знаходиться в АДРЕСА_1 (для ведення особистого селянського господарства), до якої немає проїзду і проходу, що підтверджується державним актом на право власності ЯК 605018 від 12.02.2010, виданим на підставі рішення Дубенської міської ради від 20.11.1998 №117 та від 02.04.2008 №1336; рішенням Дубенської міської ради від 02.04.2008 №1336; довідкою Дубенської міської ради від 11.10.2011 про впорядкування нумерації будинків: зміна номеру з 78 на 88; протоколом про виправлення помилки №247199 від 15.06.2022; витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №303344923 та з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023, №НВ-023; а також технічною документацією із землеустрою від 2023 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2011 0,0252 га і технічної документації на цю земельну ділянку після усунення помилки.

Державна реєстрація земельної ділянки відбулась 23.10.2003, в ДЗК - 17.06.2022.

Відсутність можливості безпосередньо потрапити на цю земельну ділянку підтверджується висновками судових експертиз.

Земельна ділянка ОСОБА_1 межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 з кадастровим номером :01:001:0474 площею 0,0658 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), на якому розміщений житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_2 виготовлено 31.12.2024 року.

Земельна ділянка ОСОБА_1 з кадастровим номером :01:001:2011, що знаходиться в АДРЕСА_1 , до котрої немає проходу і проїзду, та земельна ділянка ОСОБА_2 з кадастровим номером :01:001:0474 площею 0,0658 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і на якій знаходиться житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 , межують із земельною ділянкою ОСОБА_4 з кадастровим номером :01:001:01466 площею 0,0743 га, на якій знаходиться житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , 64/100 якого належить ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності.

Державна реєстрація права спільної часткової власності на будинок відбулась 30.03.2012 - 64/100 за ОСОБА_3 , що 08.02.2023 перереєстровано за ОСОБА_4 .. Державна реєстрація земельної ділянки відбулась 12.08.2022, право власності на неї (ціла частка: 1) за ОСОБА_4 зареєстровано 08.02.2023 згідно свідоцтва про право на спадщину №158 від 08.02.2023, виданого приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Шмигою М.В. Обтяження земельної ділянки відсутні..

Будинок і земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 (позивачки) раніше мали адресу АДРЕСА_6 . Будинок і земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 (відповідачки) раніше мали адресу АДРЕСА_6 .

Станом на 08.06.1962 земельна ділянка за адресою АДРЕСА_6 була відведена батьку сторін ОСОБА_5 рішенням виконкому Дубнівської міської ради депутатів трудящих від 06.06.1962, а в подальшому була успадкована спочатку матір`ю сторін ОСОБА_6 , а потім її донькою ОСОБА_2 .

Станом на 18.11.1978 Ѕ будинку по АДРЕСА_6 було успадковано ОСОБА_7 .

Рішенням Дубенської міської ради Рівненської області №1336 від 22.10.2008, яким внесено зміни до рішення міської ради від 20.11.1998 №117, ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку для обслуговування будинку на АДРЕСА_4 площею 0,0559 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0252 га.

Рішенням Дубенської міської ради №195 від 31.03.1999 передано у приватну власність ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_7 , площею 0,075 га, а ділянку площею 58 м.кв. залишено у спільному користуванні з власником будинку АДРЕСА_8 .

Згідно реєстраційної справи №49-8-11838 право власності до 31.12.2012 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на 64/100 цього будинку за ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 30.03.2012 та на 36/100 за ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.06.2012.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неможливості позивачки проходу до своєї земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2011 та незгоди відповідачки у добровільному порядку надати сервітут для проходу і проїзду до вказаної ділянки. Зокрема, з метою досудового врегулювання спору 28.07.2022 ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 із заявою, в якій запропонувала їй зустрітися, вирішити дане питання, звернутися до фахівців і укласти договір сервітуту. Було надано строк для відповіді 15 днів з дня отримання листа, що був отриманий ОСОБА_2 29.07.2022 згідно розписки, однак він залишився без відповіді.

Статтею 98 Земельного кодексу України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. З метою зменшення негативних наслідків встановлення земельних сервітутів ч. 4 зазначеної статті встановлено важливе положення про те, що земельний сервітут повинен здійснюватися найменш обтяжливим способом для власника земельної ділянки або землекористувача.

Згідно ст. 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення зокрема такого земельного сервітуту: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;.. з) інші земельні сервітути.

За ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби іншим способом.

Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду згідно ч.1 ст. 100 ЗК України. Відповідно ч.2 ст. 100 ЗК України земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (стаття 402 ЦК України).

Ст. 403 ЦК України встановлено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Ст. 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

У пункті 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №240312/1_ЮШ від 14.03.2024:

1) проїзд (прохід) на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:2011, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , без встановлення сервітуту неможливий;

2) проїзд до вищезазначеної земельної ділянки неможливий.

А тому при відповіді на питання щодо варіантів встановлення сервітуту експертом було розроблено лише варіант встановлення сервітуту для проходу на земельну ділянку через земельну ділянку, що належить ОСОБА_2 кадастровий номер :01:001:0474 площею 0,0658 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Ділянка земельного сервітуту, для проходу до земельної ділянки кадастровий номер :01:001:2011 через земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0474, складається з однієї земельної ділянки площею 21 кв.м., що позначена штриховкою червоного кольору (додаток 2 графічної частини).

Експертиза виконана судовим експертом Шекелем Ю.В., ним досліджувався об`єкт безпосередньо на місці земельні ділянки по АДРЕСА_1 в присутності позивача та відповідача в світлий час доби 28.06.2023, було проведено топографо-геодезичне знімання земельної ділянки спеціалістом-землевпорядником ОСОБА_8 в присутності експерта та сторін по справі.

Після виготовлення технічної документації на будинок АДРЕСА_5 , було проведено додаткову судову земельно-технічну експертизу. Експертиза виконана судовим експертом Шекелем Ю.В., ним додатково досліджувався об`єкт безпосередньо на місці 13.03.2025 в присутності відповідачки. При розробці варіанту встановлення сервітуту експерт для врахування мінімально допустимих параметрів ширини ділянки сервітуту керувався визначеннями та вимогами щодо пішохідних доріжок, а також, що для догляду за будинками і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше 1,0 м. Оскільки конфігурація надвірної споруди погребу літ. Пг/В домоволодіння за адресою АДРЕСА_5 в технічній документації БТІ КП «Архітектор» станом на 31.12.2024 наведена схематично, експертом при проведенні натурного огляду було проведено контрольні обміри, які і враховані при розробці варіанта сервітуту.

За висновком додаткової судової земельно-технічної експертизи №250224/1_ЮШ від 18.03.2025 експертом запропоновано нижчезазначений уточнений варіант встановлення сервітуту як найменш обтяжливого для проходу на земельну ділянку :01:001:2011, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , через земельну ділянку, що належить ОСОБА_2 кадастровий номер :01:001:0474 площею 0,0658 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (додаток №1 графічної частини).

Ділянка земельного сервітуту складається з однієї земельної ділянки площею 19 кв.м., що позначена штриховкою червоного кольору з геометричними розмірами по периметру від південно-західного кута ділянки кадастровий номер :01:001:0474 за годинниковою стрілкою: 1,5 м по межі ділянки; 5,53 м по лінії/межі встановлення земельного сервітуту; 0,62 м.; 2,52 м. по лінії/межі встановлення земельного сервітуту (зовнішній контур споруди погребу літ. «Пг/В») 7,53 м. по лінії/межі встановлення земельного сервітуту (зовнішня стіна надвірної будівлі літ. «В»); 0,86 м. по лінії/межі встановлення земельного сервітуту (зовнішня стіна надвірної будівлі «Г»); 4,20 м, 11,48 м по межі ділянки.

Заперечуючи проти позовних вимог, в тому числі й в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 , не бажаючи встановлення для позивачки сервітуту через свою земельну ділянку, стверджує, що сервітут може бути встановлений для позивачки через землю сусіда ОСОБА_4 , надаючи підтвердження рішення органу місцевого самоврядування №195 від 31.03.1999, яким передано в приватну власність ОСОБА_3 ділянку площею 0,075 га для обслуговування будинку АДРЕСА_7 , а ділянку площею 58 м.кв. залишено в спільному користуванні з власником будинку АДРЕСА_8 .

Такі доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично.

Так, як вбачається з матеріалів справи, упродовж тривалого часу розгляду цієї справи (починаючи з вересня 2022 року) сторони, здійснюючи ряд змін, а саме: оформлення технічної документації на земельні ділянки, внесення виправлень у них з метою приведення у відповідність до натурних меж, отримання відповідачкою отримала 31.12.2024 технічного паспорту на будинок, проведення додаткової земельно-технічної експертизи, оформлення права власності на земельну ділянку сусідом сторін ОСОБА_4 , все ж не досягли згоди щодо сервітуту. Разом з тим, відповідачка ОСОБА_2 , по суті, кладучи в основу своїх заперечень проти надання дозволу сестрі, позивачці у справі ОСОБА_1 , вважає, що кращим і менш обтяжливим (як того вимагає закон) способом буде встановлення сервітуту через земельну ділянку ОСОБА_4 , проте не заявила до нього вимог. Той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є співвласниками будинку, на думку суду, не має вирішального значення, оскільки сервітут просять встановити не для обслуговування будинку, а для можливості дістатись до зовсім іншої земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 ..

Встановлені обставини справи у сукупності та взаємозв`язку з нормами закону, якими врегульовано спірні правовідносини, дають підстави для висновку про неможливість проходу до ділянки ОСОБА_1 без встановлення сервітуту через ділянку ОСОБА_2 , а запропонований експертом варіант сервітуту згідно висновку додаткової земельно-технічної експертизи як найменш обтяжливий для відповідачки не перешкоджатиме їй як власниці користуватися належним їй майном, а також забезпечить можливість позивачці реалізувати її право на доступ до власної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Суд також враховує, що між сторонами вже існують сервітутні відносини: ОСОБА_2 користується безоплатним постійним сервітутом на право проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці ОСОБА_1 за законом.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 червня 2025 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 червня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2025 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Шимків С. С.