ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

26 листопада 2025 року

м. Харків

справа № 645/6943/23

провадження № 22-ц/818/4306/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 30 травня 2025 року, постановлене суддею Мартиновою О.М.,-

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2023 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якого просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 410158,17 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 4921,90 грн.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача посилався на те, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено два кредитні договори, а саме: 1) 07.02.2022 року кредитний договір №001, згідно якого відповідачу видано кредит у сумі 250000 грн.; 2) 03.02.2021 року кредитний договір №301, згідно якого відповідачу видано кредитну картку зі встановленим лімітом 30000 грн., який в подальшому було збільшено до 50000 грн. В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, в неї виникла загальна заборгованість перед банком, яка станом на 03.09.2023 року становить 410158,17 грн. та складається з: 1) по кредитному договору №001 від 07.02.2022 року 323953,58 грн., з яких: 249802,08 грн. заборгованість за кредитом; 28,91грн. заборгованість процентами; 74122,59 грн. заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору №301 від 03.02.2021 року 86204,59 грн., з яких: 48036,71 грн. - заборгованість за кредитом; 38167,88 грн. заборгованість процентами; 0,00 грн. - заборгованість за комісією. Представник позивача окремо звернув увагу, що умовами Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено право Банку змінювати клієнту кредитний ліміт. Також представник вказав, що банк направив письмові вимоги (Повідомлення) ОСОБА_1 на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду.

Рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова від 30 травня 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість у загальному розмірі 336035 грн. 58 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 4032 грн. 43 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №301 в сумі 86204,89 грн. скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити в повному обсязі, а також зменшити суму стягнення за кредитним договором №001 в розмірі погашеної нею заборгованості за комісією 4995,85 грн. Просить ухвалити нове рішення яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Перший Український Міжнародний банк заборгованість у загальному розмірі 244 835 грн. 14 коп. Посилалася при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення Немишлянського районного суду м.Харкова по справі №645/6943/23 від 30.05.2025 ухвалене на підставі доказів, поданих із порушенням порядку, встановленого законом. 05.12.2023 АТ Перший Український Міжнародний банк звернулось із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Проте, разом із вищезазначеною позовною заявою Позивачем не було надано копію кредитного договору №301 від 03.02.2021 року, а також у позові жодним чином не зазначено про неможливість позивача подати вказаний доказ разом із позовною заявою. 29.07.2024 року позивач подав до суду письмові пояснення, разом із якими надав до суду копію кредитного договору №301 від 03.02.2021 року та додатки до нього. При цьому позивачем жодним чином не обгрунтовано причини неможливості подання вказаного доказу разом з позовною заявою. Стягнення заборгованості на підставі доказу - копії кредитного договору №301 від 03.02.2021 року у розмірі 86204,59 грн. є незаконним. Вказує, що у рішенні по справі №645/6943/23 від 30.05.2025 Немишлянський районний суд м.Харкова визнав нікчемним положення кредитного договору №001 від 07.02.2022 щодо нарахування комісії ОСОБА_1 та відмовив у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в сумі 74122,59 грн. Попри вказаний висновок, судом першої інстанції не була зменшена загальна сума заборгованості за тілом кредиту на суму вже стягненої комісії з ОСОБА_1 в загальному розмірі - 4 995, 85 грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №301 від 03.02.2021, на даний час заборгованість не погашена, тому суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості на користь банку, що становить 86204,59 грн., з яких: 48036,71 грн. - заборгованість за кредитом; 38167,88 грн. заборгованість процентами; 0,00 грн. - заборгованість за комісією. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №001 від 07.02.2022 року у розмірі 323953,58 грн., з яких: 249802,08 грн. заборгованість за кредитом; 28,91 грн. заборгованість процентами; 74122,59 грн. заборгованість за комісією, суд вважає, що позов в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в сумі 74122,59 грн. задоволенню не підлягає на підставі того, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 Постанови у справі №496/3134/19). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» підлягають частковому задоволенню в загальному розмірі 336035 грн. 58 коп., яка складається з заборгованості за кредитним договором №301 від 03.02.2021 в сумі 86204,59 грн. і заборгованості за кредитним договором №001 від 07.02.2022- 249830,99 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що 03.02.2021 р. ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ» з заявою на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №301 (Заява), яка була підписана ОСОБА_1 з метою отримання кредиту у сумі 30000,00 грн., згідно якого відповідачу видано кредитну картку з встановленим лімітом 30000,00 грн., який в подальшому було збільшено до 50000 грн., що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту.

Заява про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №301 узгоджена з ОСОБА_1 та містить суттєві умови кредитного договору, а саме: суму кредитного ліміту 30000,00 грн., відсоткову ставку 47,88%, орієнтовну вартість кредиту 12577,58 грн., порядок та термін оплати заборгованості.

У Заяві, яка підписана відповідачем - ОСОБА_1 , зазначено, що Позичальник беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО), яка розміщена на сайті: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку).

В розділі «Заключні положення» Відповідач підтвердив, що його і Банка права та обов`язки, відповідальність або неналежне виконання умов договору, а також порядок зміни і припинення дії договору визначаються умовами ДКБО, які погоджуються Відповідачем при підписанні Заяви. Відповідач, підписанням Заяви підтвердив, що йому зрозумілий порядок внесення змін до ДКБО (в тому числі умови п.2.3. розділу І ДКБО та інші), він погоджується із ним. Зміни вносяться у встановлені ДКБО строки шляхом направлення Банком Клієнту повідомлення на Сайті Банку, і при цьому датою направлення повідомлення є дата розміщення на сайті Банку, а Клієнт погоджується самостійно відстежувати повідомлення на сайті Банку, в тому числі щодо змін до ДКБО, Тарифи, як складова частина ДКБО, можуть змінюватися у порядку та на умовах, що зазначені вище. Комісії залишаються незмінними.

Крім того, у розділі «Підтвердження та запевнення» Заяви Відповідач підтвердив та запевнив, що ця Заява має інноваційний характері в результаті приєднання до ДКБО, ознайомлений з ДКБО, Тарифами Банку ті цілком згоден, всі умови ДКБО йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Тобто, ОСОБА_1 погодилася із запропонованими умовами кредитування, підписала Заяву та отримала грошові кошти.

Відповідно до змісту виписки з особового рахунку ОСОБА_1 активно користувалася кредитною карткою та використовувала кредитні кошти (знімала кошти через банкомат та розраховувався через РОS термінал), а також частково погашала заборгованість.

Згідно дорозрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 03.09.2023 року за кредитним договором№ 301 від 03.02.2022 року ОСОБА_1 має заборгованість в загальному розмірі 86204,59 грн., з яких: 48036,71 грн. - заборгованість за кредитом; 38167,88 грн. заборгованість процентами; 0,00 грн. - заборгованість за комісією.

Позивачем АТ «ПУМБ» за вих. №96 від 04.09.2023 року ОСОБА_1 направлено письмову вимогу щодо виконання зобов`язань за кредитним договором №301 від 03.02.2021 року.

Крім того, 07.02.2022 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №001 (кредитний договір), згідно якого відповідачу видано кредит у сумі 250000,00 грн.

Зі змісту заяви № 001 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вбачається, що відповідач просить надати споживчий кредит у розмірі 250000,00 грн., строком на 36 місяців, та сторонами досягнуто згоди про розмір процентної ставки у розмірі 0,010 % річних та розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,99%.

Як вбачається з матеріалів справи АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, що підтверджується платіжною інструкцією №TR.55782910.127057.8810 від 07.02.2022 року.

Відповідно до заяви № 001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 07.02.2022 року, відповідач погодився з умовами заяви, про що свідчить наявність його власноручного підпису в ній, визначено базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів, розмір комісії.

Згідно дорозрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 03.09.2023 року за кредитним договором № 001 від 07.02.2022 року ОСОБА_1 має заборгованість в загальному розмірі 323953,58 грн., з яких: 249802,08 грн. заборгованість за кредитом; 28,91 грн. заборгованість процентами; 74122,59 грн. заборгованість за комісією.

Таким чином, шляхом підписання заяв про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №301 від 03.02.2021 року та №001 від 07.02.2022 року, в АТ "Перший Український Міжнародний банк" та ОСОБА_1 укладено кредитні договори, позивач умови кредитних договорів виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитними договорами не здійснювала, внаслідок чого позивач нарахував відповідачу заборгованість станом на 03.09.2023 року, яка в загальному розмірі становить 410158,17 гривень та складається з: 1) по кредитному договору №001 від 07.02.2022 року 323953,58 грн., з яких: 249802,08 грн. заборгованість за кредитом; 28,91 грн. заборгованість процентами; 74122,59 грн. заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору №301 від 03.02.2021 року 86204,59 грн., з яких: 48036,71 грн. - заборгованість за кредитом; 38167,88 грн. заборгованість процентами; 0,00 грн. - заборгованість за комісією.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Апелянт посилається на подання позивачем в якості доказу копії кредитного договору №301 з пропуском строку.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. У разі пропуску строку подання доказів учасник справи має навести поважні причини такого пропуску. (Постанова КЦС ВС від 26.08.2024 № 753/6702/21 (61-7740св23))

Згідно з ч. 2 ст. 222 ЦПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована.

Зазначений доказ додано банком до пояснень по справі 29.07.2024. Встановлено, що при подачі позову через систему "Електронний суд" сталася технічна помилка, в результаті якої копію кредитного договору №301 не було приєднано до позовної заяви. У переліку додатків до позову цей доказ міститься. Про відсутність такого доказу в матеріалах справи позивач не міг дізнатися до подачі стороною відповідача відзиву, тому подав його під час розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів відхиляє аргументи сторони відповідача про подання в якості доказу копії кредитного договору №301 з пропуском строку і погоджується з висновками суду першої інстанції, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати надмірного формалізму.

Стосовно тверджень апелянта, що стягнення заборгованості на підставі доказу - копії кредитного договору №301 від 03.02.2021 року у розмірі 86204,59 грн. є незаконним, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи АТ «ПУМБ» надало заяву №301 про приєднання до Договору копмлексного обслуговування фізичних осіб (а.с. 109), розрахунок заборгованості за кредитним договором №301 від 03.02.2021 року (а.с. 39 зв.-41) та виписку по рахункам ОСОБА_1 (а.с. 42зв.-46)

У заяві №301 про приєднання до Договору копмлексного обслуговування фізичних осіб зазначено, що ОСОБА_1 за вказаним договором відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано карту № НОМЕР_2 .

З долученої виписки по рахункам вбачається, що клієнт активував картку за договором №301, тобто отримав кредитні кошти. Клієнт здійснював покупки з карти № НОМЕР_2 та інші операції по рахунку, зокрема погашав заборгованість за кредитом.

Відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» кредитовий переказ - платіжна операція з рахунку платника на підставі платіжної інструкції, наданої платником або надавачем послуг з ініціювання платіжних операцій, за умови отримання згоди платника на виконання платіжної операції, наданої надавачу платіжних послуг платника.

Згідно з пп. 6 п. 6 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління НБУ № 163 від 29.07.2022 надавач платіжних послуг - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника/отримувача/стягувача для виконання платіжних операцій. До надавачів платіжних послуг належать банки та небанківські надавачі платіжних послуг.

За п. 8 Інструкції надавач платіжних послуг платника має право виконувати платіжні інструкції платника з урахуванням сум, що надходять на рахунок платника протягом операційного дня (поточні надходження) або за рахунок наданого платнику кредиту, якщо ці умови визначено у відповідному договорі.

Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів надання відповідачу кредитного ліміту за договором №301 від 03.02.2021 року.

З наданих банком розрахунків слід констатувати, що відповідачка користувалася кредитними коштами, здійснювала фінансові операції, тобто твердження відповідача, що вона не укладала такий договір, слід вважати спростованими.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 03.09.2023 року заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором №301 від 03.02.2021 року становить 86204,59 грн., з яких: 48036,71 грн. заборгованість за кредитом; 38167,88 грн. - заборгованість за відсотками.

З виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 554/4300/16-ц вказано, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

П. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 визначено, що виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій.

Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Отже, надані позивачем розрахунок і виписка з особового рахунку відповідача, є належними та допустимими доказами у справі, оскільки виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів по рахунку відповідача, зокрема баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитом, а розрахунок заборгованості відображає суми сплаченого як основного боргу, так і суми сплачених щомісячних процентів.

Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного банком розміру заборгованості та контррозрахунку відповідачем не надано.

Щодо посилань апелянта на неврахування судом сплати ОСОБА_1 боргу по комісії в розмірі 4995,85 грн. при визначенні суми заборгованості за кредитним договором №001 від 07.02.2022 року.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту за договором №001, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник) та процентів, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за комісією за обслуговування кредиту.

У постанові Велика Палата Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 зазначила, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третястатті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.29 постанови у справі №496/3134/19).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 03.09.2023 року заборгованість відповідача за цим договором перед банком становить 323953,58 грн., з яких: 249802,08 грн. заборгованість за кредитом; 28,91 грн. заборгованість процентами; 74122,59 грн. заборгованість за комісією.

У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в сумі 74122,59 грн. судом відмовлено на підставі того, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно. Положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 Постанови у справі №496/3134/19).

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Проте, з розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також виписки по рахункам вбачається, що ОСОБА_1 було частково погашено борг за комісією по кредитному договору №001 в сумі 4995,85 грн.: платіж 21.03.2022 в розмірі 4975,00 грн. та 07.04.2022- 20,85 грн.

Рішенням суду ухвалено стянути з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору №001 від 07.02.2022 року в розмірі 249830,99 грн., з яких: 249802,08 грн. заборгованість за кредитом; 28,91 грн. заборгованість по процентам.

Отже, суд першої інстанції визнавши умови договору щодо стягнення щомісячної комісії за обслуговування кредиту нікчемними, відмовив у задоволенні позову в частині задоволення вимог про стягнення комісії в сумі 74122,59 грн., але не зменшив відповідно загальний розмір боргу по кредиту в розмірі сплаченої відповідачем заборгованості по комісії на 4995,85 грн.

Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині суми стягнення заборгованості за кредитним договором №001. З урахуванням погашеної в суми за комісією в розмірі 4995,85 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором №001 від 07.02.2022 року в розмірі 244835,14 грн.

Отже, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №301 від 03.02.2021 року в розмірі 86204,59 грн. та за кредитним договором №001 від 07.02.2022 року в сумі 244835,14 грн., що у загальному розмірі становить 331039,73 грн.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4921,90 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача АТ «ПУМБ» підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 3972,46 грн. (80,71%) за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 30 травня 2025 року змінити в частині суми стягнення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у загальному розмірі 331039,73 грн.

Перерозподілити судові витрати.

Стянути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у розмірі 3972,46 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова