ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/3015/24
номер провадження 2-п/695/11/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю

секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши в судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2025 року по справі за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2025 року по справі за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вимоги вказаної заяви мотивовані тим, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2025 року було задоволено позовні вимоги банку та стягнуто із ОСОБА_1 кошти у сумі 46.040.66 грн заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.12.2007 року, а також стягнуто судовий збір на користь позивача в сумі 2422.40 грн.

Обґрунтовуючи подану заяву про перегляд заочного рішення суду, заявник наполягає, що вказане рішення прийнято незаконно без забезпечення участі відповідача в судовому процесі та з порушенням процесуальних прав відповідача, оскільки він був неналежно повідомлений про розгляд справи та дату судового засідання, бо намагався мирно врегулювати даний спір, а тому його права при розгляді даної цивільної справи були порушеними.

За таких обставин заявник звернувся до суду із даною заявою, якою просить суд скасувати заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2025 року та призначити розгляд справи в загальному порядку.

Заявник для розгляду матеріалів справи повторно не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку визначеному нормами чинного законодавства.

Представник позивача Кіріченко В.І. в судове засідання не прибула, надала суду письмові заперечення, в яких наголошувала на не вмотивованість заяви про перегляд заочного рішення та відсутність будь-яких доказів, які б стверджували обставини, що зазначені у заяві.

Суд вважає, що матеріали вказаної справи дають достатньо підстав для розгляду її за відсутності сторін, оскільки згідно вимог ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд вивчивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Обґрунтовуючи свої вимоги заявник зазначає, що він не займав активної позиції в судовому процесі та не супроводжував цивільну справу в суді, оскільки належним чином не був повідомлений про хід розгляду такої справи, адже не отримував судових повісток про виклик до суду, що позбавило можливості його надати суду пояснення по суті позову.

Вказана обставина, на думку заявника, перешкоджала з`явитися та дати суду свої доводи та заперечення стосовно обставин справи.

Разом із тим вказані доводи заявника спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема в матеріалах справи наявні відповідні конверти із судовими викликами, які направлялись на адресу суду, яку ж і вказав сам відповідач у заяві про відкладення розгляду справи у зв`язку з мирним врегулюванням спору.

Окрім того адреса, на яку направлялися відповідні судові повістки про виклик до суду відповідає адресі, зазначеної заявником у його заяві про перегляд заочного рішення.

Згідно з ч. 1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильності вирішення справи.

За змістом положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Водночас, з`ясування лише причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Разом із тим заявник наполягаючи на скасуванні заочного рішення не повідомляє про наявність доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача та які б могли привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково.

Крім того відповідач у ході розгляду матеріалів справи в суді не був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву, свої письмові заперечення чи клопотання про витребування доказів, чого із невідомих для суду причин зроблено не було.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, оскільки відповідач у встановленому законом порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи та міг брати участь у судових засіданнях.

Доказів, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення, протилежного заочному, суду не надано, в ході розгляду матеріалів справи в порядку позовного провадження відповідачем до суду не надавалися.

При розгляді даної справи суд враховує також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Однак особа не може зловживати своїми правами, так ЄСПЛ наголошує, що застосування скаржником спроби оскарження остаточного та обов`язкового рішення суду з причин процесуального характеру без належного обґрунтування підстав для подібного продовження втручання в принцип «res judicata» (тобто принцип остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення) не можуть вважатися причинами фундаментального характеру.

Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення «помилки, що має фундаментальне значення для судової системи» (рішення у справі «Сутяжник проти Росії, п. 38).

Отже відхід від вказаних принципів остаточності та обов`язковості рішень суду можливий лише, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами, а про такі обставини ні відповідач ні його представник у заяві не зазначили.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява є необґрунтованою та безпідставною, в зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 284, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2025 року по справі за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Середа Л.В.