Справа № 345/4903/25
Провадження № 22-ц/4808/1689/25
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

з участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ФОП ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 09 жовтня 2025 року під головуванням судді Кардаш О.І. у м. Калуш,

в с т а н о в и в:

У вересні 2025 року ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 1639,31 грн, яка складається з заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 1223,29 грн, інфляційні витрати у розмірі 316,56 грн, 3% річних у розмірі 88,93 грн.

ОСОБА_2 30.09.2025 звернулася до суду першої інстанції із заявою про закриття провадження у цій справі та просила закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки борг за комунальні послуги в розмірі 1 233, 82 грн був сплачений повністю.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 09 жовтня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_2 про закриття провадження у цій справі.

Провадження у цій справі закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Повернуто судовий збір в сумі 968,96 грн, який був сплачений на підставі платіжної інструкції №188 від 03.09.2025.

У апеляційній скарзі представник ФОП Галкіна Г.О. посилається на незаконність ухвали суду першої інстанції.

У позовній заяві ФОП ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги про стягнення основної заборгованості, інфляційні втрати та 3% річних, а також про стягнення судових витрат по справі у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами було здійснено часткове погашення заборгованості, а саме: оплата заборгованості за комунальні послуги, які надавалися КП «ЕКОСЕРВІС», правонаступником якого є скаржник.

Таким чином на момент постановлення оскаржуваної ухвали між скаржником та відповідачами існував спір щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, а також про стягнення судових витрат по справі у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу.

З огляду на вищевказане, апелянт вважає, що оскаржувана ухвала в частині закриття провадження у цій справі постановлена з порушення норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Апелянт вважає, що закриття провадження у цій справі можливе виключно якщо відповідачами була б сплачена не лише основна заборгованість, а також інфляційні втрати та 3% річних за надані послуги, так само як, судові витрати по справі у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу.

Однак, відповідачами вимоги позивача не були виконані в повному обсязі, що суперечить п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, так як предмет спору залишається присутнім. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність предмету спору.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник ФОП ОСОБА_1 адвокатка Грицай В.А. в режимі відеоконференці, апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ФОП ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Закриваючи провадження у цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що предмет спору між сторонами на даний час відсутній. В обґрунтування цього зазначив, що відповідачем до відкриття провадження у цій справі повністю сплачений борг, що підтверджено квитанцією від 16.09.2025, а тому з врахуванням таких обставин відсутній предмета спору.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів апеляційного суду, ураховуючи таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Так, закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Відсутність предмету спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами, а припинення провадження у справі - це форма закінчення цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд із цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічний висновок міститься і в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №456/847/18, від 13 травня 2020 року у справі №686/20582/19-ц, від 09 вересня 2020 року у справі №750/1658/20, від 23 грудня 2020 року у справі №522/8782/16-ц, від 01 березня 2021 року у справі №372/977/19.

Також Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20 вказав, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Як вбачається з матеріалів справи ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 1 223,29 грн, окрім того просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 інфляційні витрати у розмірі 316,56 грн, 3% річних у розмірі 88,93 грн.

ОСОБА_2 16.09.2025 сплатила заборгованість за житлово-комунальні послуги, що підтверджується квитанцією від 16.09.2025 (а.с. 27).

Однак, на час пред`явлення позову між сторонами був наявний спір щодо стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Спір щодо заборгованості за житлово-комунальні послуги припинив своє існування (зник) після надходження позову до суду, у зв`язку з оплатою 16.09.2025 року боргу відповідачем ОСОБА_2 , однак спір щодо стягнення з відповідачів інфляційних втрат та трьох відсотків річних не припинився.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відсутні правові підстави для закриття провадження у цій справі з підстав відсутності предмету спору, оскільки встановлені обставин вказують на наявність неврегульованих між сторонами спірних питань.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ФОП ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Калуського міськрайонного суду від 09 жовтня 2025 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанову складено 27 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук О.О.Томин