Провадження №2/205/4696/25
У Х В А Л А

17 листопада 2025 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Ю.М.

в ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Маркова Юліана Володимирівна, до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості по аліментам на дитину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Маркова Ю.В., звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по аліментам на дитину в розмірі 7 374,56 гривень.

Ухвалою суду від 04 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

15 вересня 2025 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду клопотання про закриття провадження, у зв?язку з погашенням заборгованості перед позивачем у сумі 7 374, 62 гривень, що підтверджується платіжною квитанцією про сплату №Р24АD4839.

17 листопада представник позивача надала до суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти закриття провадження у справі та просить суд врахувати при винесенні рішення понесені позивачем витрати на правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача вищезазначені витрати у розмірі 11 500, 00 гривень.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі у разі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Як вказано у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в справі № 638/3792/20 від 20.09.2021 поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Такий висновок підтримано Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в справі № 638/3792/20 від 20.09.2021.

За змістом клопотання відповідач ОСОБА_2 просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету позову, через фактичне виконання зобов`язання, тому суд вирішує питання щодо закриття провадження у справі, оскільки саме відсутність предмету спору є підставою для останнього.

Враховуючи вищевикладне, суд дійшов висновку про обгрунтованість клопотання відповідача, внаслідок чого закриває провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки у даній справі відсутній предмет спору.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Щодо витрат на правову допомогу, судом зазначено наступне.

Представник позивача в клопотанні просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 11 500, 00 гривень

За частинами 1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частин 2, 3, ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. На підтвердження надання правничої допомоги позивачем надано наступні документи: копію Договору №122 про надання правничої (правової допомоги) від 24.06.2025 року, копію специфікації №3 до договору, копію акту № 11 від 14.11.2025 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), копію квитанції №017 від 25.06.2025 року щодо оплати у розмірі 7 500, 00 гривень, копію квитанції №023 від 04.09.2025 року щодо оплати у розмірі 2 000, 00 гривень, копію квитанції №031 від 14.11.2025 року щодо оплати у розмірі 2 000, 00 гривень.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Нормами ЦПК України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Гонорар адвоката має бути розумним з урахуванням витраченого адвокатом часу. Витрати мають бути обґрунтованими, документи, що підтверджують витрати, мають бути складені належним чином.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Данілов проти України, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Враховуючи об`єм та характер наданих послуг, їх співмірність з заявленими вимогами, складністю спору, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5750 гривень.

Керуючись ст.ст. 255, 256 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі №205/11545/25 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Маркова Юліана Володимирівна, до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості по аліментам на дитину,закрити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5750,00 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Костромітіна