ПОСТАНОВА

Іменем України

17 листопада 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/4283/19

провадження № 22-ц/4809/1324/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 квітня 2025 року у складі головуючого судді Кулінки Л. Д.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов, заперечень і рішення суду першої інстанції.

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому (з урахуванням заяви про зміну предмета позову вх.№ 3958 від 01 лютого 2022 року (а.с.223-234 том 2)) просив усунути перешкоди у користуванні домоволодінням по АДРЕСА_1 , шляхом здійснення в місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, за рахунок відповідачки ОСОБА_2 , викачування нечистот з убиральні (літ. Г) та вигрібної ями під нею, а також вигрібної ями, побудованої у 2018 році, розміщених на території домоволодіння по АДРЕСА_2 та зобов`язати ОСОБА_2 у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, ліквідувати убиральню (літ. Г), вигрібну яму під убиральнею (літ. Г), вигрібну яму для збору каналізаційних та побутових відходів, побудовану у 2018 році, які знаходяться на території домоволодіння ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу вигрібних ям і усіх труб, які в них входять та засипання вигрібних ям, засипання отвору убиральні (літ. Г).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка у справі є власницею житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що в порушення містобудівних та санітарних норм, у період з липня по вересень 2018 року, відповідачка обладнала на відстані близько 5 метрів від належного позивачу житлового будинку, навпроти вікна житлового будинку, вигрібну яму. Внутрішні стіни ями викладено цеглою, вигріб не облаштований водонепроникними стінами, герметичною кришкою. Місце розташування вигрібної ями не забезпечує можливість очищення вигребу, оскільки її розташовано по АДРЕСА_1 за сараями та гаражем, в глибині двору за наявними деревами на городі. Розкладання органіки в ямі призводить до утворення газу метану, що може стати причиною вибуху, отруєння. Вентиляційною трубою для відведення газу метану яма не облаштована.

Відповідачка проігнорувала зауваження позивача, що вигрібна яма може бути розташована на відстані від стін житлового будинку не менше 20 метрів та не ближче 15 метрів від вікон житлових будинків, у тому числі сусідніх садиб, має бути ізольованою бетонною спорудою, щільно закритою, не допускати фільтрації наявної у вигребі рідини у ґрунт та при її облаштуванні необхідно враховувати напрямок схилу земельної ділянки в бік належної позивачеві земельної ділянки та наступних сусідів.

Позивач зазначав, що за його заявою, на виконання розпорядження голови районної ради №22-с від 27 серпня 2018 року було створено тимчасову комісію, яка виїхала за адресою розташування домоволодіння відповідачки та склала акт. Так, комісією в ході обстеження домоволодіння відповідачки встановлено, що на відстані близько 5 метрів від належного позивачеві будинку, проводяться роботи по будівництву вигрібної ями, що є порушенням пунктів 2.21 та 2.22 ДСН «Державних санітарних норм та Правил утримання території населених місць».

Не зважаючи на те, що комісія встановила порушення пунктів 2.21 та 2.22 ДСН, відповідачка завершила будівництво вигрібної ями та замаскувала її, присипавши шаром ґрунту і висадила на вказаній ділянці овочі. Такі дії свідчать про те, що ОСОБА_2 не має наміру контролювати заповнюваність вигрібної ями, її стан, дотримуватись санітарних та екологічних норм, здійснювати асенізаційне відкачування з ями.

Позивач звертає увагу, що розташування вигрібної ями на близькій відстані від стін його будинку, який розташований по схилу нижче земельної ділянки відповідачки, а також будівництво вигрібної ями без дотримання вимог до забезпечення фільтрації фекальних стоків у ґрунт, відсутність можливості відкачування з вигрібної ями та її очищення, загрожує пошкодженням житлового будинку та земельної ділянки, на якій розташований будинок позивача.

Крім того, зазначив, що в порушення Правил пожежної безпеки, відповідачка здійснила захаращення належної позивачеві огорожі, що розділяє його земельну ділянку з земельною ділянкою відповідачки легкозаймистими матеріалами сухими гілками, старими дерев`яними брусками, палками, дровами, цеглою, металевими листами, шифером в безпосередній близькості від належного позивачу житлового будинку.

У відповідачки існує технічна можливість приєднатись до централізованої системи водопостачання, проклавши труби по вулиці Ю. Власенка до вулиці Мендєлєєва, однак вона не бажає користуватись міською каналізацією, нести відповідні витрати на водовідведення, облаштувала фекальні стоки у ґрунт, з порушенням санітарних та будівельних норм.

Сам факт зведення спірних споруд без дотримання встановлених законодавством України відповідних норм, з урахуванням фактичних обставин, вказує на порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 про відмову від частини позовних вимог, задоволено. Прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від частини позовних вимог, а саме: щодо усунення перешкод шляхом знесення майданчика для компосту, розміщеного на території домоволодіння по АДРЕСА_2 та щодо зобов`язання ОСОБА_2 прибрати на відстань не менше одного метра вглиб її двору гілки дерев, дрова, бруски, цеглу, листи шиферу та металу, розміщенні на території за адресою АДРЕСА_2 вздовж огорожі, що розділяє земельну ділянку з домоволодінням по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . Справу №404/4283/19 (номер провадження 2/404/1131/19) в частині позовних вимог, а саме: щодо усунення перешкод шляхом знесення майданчика для компосту, розміщеного на території домоволодіння по АДРЕСА_2 та щодо зобов`язання ОСОБА_2 прибрати на відстань не менше одного метра вглиб її двору гілки дерев, дрова, бруски, цеглу, листи шиферу та металу, розміщенні на території за адресою АДРЕСА_2 вздовж огорожі, що розділяє земельну ділянку з домоволодінням по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , закрито (а.с.245-246 том 2).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 лютого 2022 року прийнято заяву ОСОБА_1 про зміну предмета позову (а.с.248-249 том 2).

Відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти доводів і вимог позовної заяви. Вказала, що облаштування компостної ями передбачено будівельними нормами ДБН 360-92 п.3.26. Зокрема таке облаштування здійснювалось на земельній ділянці відповідачки відповідно до зазначених вимог, оскільки вона розміщена на відстані понад 12 метрів від вікон житлового будинку позивача.

Відповідно до п. 2.21 Державних санітарних норм, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я 17 березня 2011 року №145, рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. Вигріб, який знаходиться на території її домоволодіння є водонепроникним, має щільно прилягаючу кришку, що відповідає п. 2.21 ДСН. Відповідачка вказала, що дійсно, в 2018 році вигрібна яма частково завалилась і тоді постало питання про її ремонт, оскільки будувати новий вигріб за новими санітарними нормами не можливо, у зв`язку з розміром земельної ділянки. Відтак нею було прийнято рішення про побудову тимчасового септика ємністю 4 кубічних метри, що являє собою герметично облаштований вигріб. Зазначає, що відповідно до п.6.1.41 ДБН Б.2.2-2018 при розміщені будинків, в кварталах, забудова яких історично склалася, для догляду за будівлями і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1 метр. При цьому має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами (а.с.27 -33 том 1).

Позивач подав відповідь на відзив та зазначив, що після його звернення до суду з позовом, відповідачкою в кінці липня 2019 року, було прибрано майданчик для компосту. Проте, відповідачка не займається викачуванням вигрібної ями, ця яма перебуває в аварійному стані, розташована під вікном житлового будинку позивача в безпосередній близькості до будинку, з недотриманням відступу на 15 метрів від будинку (а.с.41-45 том 1).

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в реалізації права власності на домоволодіння, задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні його власністю шляхом демонтажу убиральні (літ. Г), із цегляною вигрібною ямою, що знаходяться на території домоволодіння ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_2 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 880,40 грн та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 15470,00грн,

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання ОСОБА_2 у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні його власністю шляхом демонтажу убиральні (літ. Г), із цегляною вигрібною ямою, що знаходяться на території домоволодіння ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_2 , суд першої інстанції керувався тим, що згідно висновку експерта виявлені порушення, а саме: фактичне розташування убиральні (літ. «Г») із цегляною вигрібною ямою, двох компостних майданчиків будинковолодіння №33/17 відносно будинку АДРЕСА_3 , а саме: убиральні (літ. Г») із цегляною вигрібною ямою порушує: пункт 3.25а таблиці 3.2 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»; пункт 6.1.41 таблиці 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», відтак суд вважав, що позовні вимоги в цій частині є доведеними.

Відмовляючи в задоволенні вимог позивача демонтувати вигрібні ями та всі труби, які в них входять та засипання вигрібних ям засипання отвору убиральні (літера Г), суд зазначив, що позивачем не конкретизовано схематично, які труби необхідно демонтувати, а без конкретного визначення, на стадії виконання рішення суду, демонтаж всіх труб в оселі відповідачки буде порушенням її права власності.

Крім того, суд зазначив, що позовні вимоги про усунення перешкоди ОСОБА_1 у користуванні домоволодінням по АДРЕСА_1 шляхом здійснення в місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили за рахунок відповідача ОСОБА_2 викачування нечистот з убиральні (літ. Г) та вигрібної ями під нею, а також вигрібної ями, побудованої у 2018 році, розміщених на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , є неефективним способом захисту, який спрямований на усунення порушень прав позивача.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги ОСОБА_1

ОСОБА_1 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 квітня 2025 року в частині відмови усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні домоволодінням по АДРЕСА_1 шляхом здійснення в місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, за рахунок відповідача ОСОБА_2 викачування нечистот з вигрібної ями, побудованої у 2018 році, розміщеної на території домоволодіння по АДРЕСА_2 та зобов`язання ОСОБА_2 у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, ліквідувати вигрібну яму для збору каналізаційних та побутових відходів, побудовану у 2018 році, які знаходяться на території домоволодіння ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_4 , шляхом демонтажу вигрібної ями і усіх труб, які в неї входять та засипання вказаної вигрібної ями, та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову.

В обґрунтування зазначив, що у період з липня по вересень 2018 року відповідачка на своєму городі, навпроти належного їй сараю, побудувала вигрібну яму для збору каналізаційних та побутових відходів, з порушенням порядку розміщення вигрібних ям, встановленого Державними санітарними нормами та правилами утримання територій населених місць, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України 17 березня 2011 року № 145 та будівельними нормами ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. Проектування і облаштування вигрібної ями приватного домоволодіння пов`язане з дотриманням санітарних і будівельних вимог, визначених норм і правил, які обов`язкові для виконання. В порушення вказаних санітарних і будівельних норм, якими лише за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення допускається зберігати у вигрібній ямі рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житловому будинку і спорудах), ОСОБА_2 , не зважаючи на наявність централізованої каналізації неподалік належного їй домоволодіння, яка проходить по АДРЕСА_5 , до якої приєднане і належне позивачеві домоволодіння, побудувала вигрібну яму. При цьому, в порушення встановлених санітарних норм і правил, відповідачка побудувала вигрібну яму на відстані близько 5 метрів від стіни належного позивачеві житлового будинку, навпроти вікна. Внутрішні стіни цієї вигрібної ями викладено цеглою, вигріб не облаштований водонепроникними стінами, не облаштований герметичною кришкою, відсутня вентиляція. Місцерозташування вигрібної ями не забезпечує можливості очищення вигребу, оскільки її розташовано від вулиці Юрія Власенка за сараями та гаражем в глибині двору відповідачки, за наявними деревами, на городі. Тобто під`їзд асенізаційної машини до вигрібної ями для відкачування нечистот, відповідачкою не забезпечено. Про відсутність наміру у відповідачки здійснювати відкачування з неї нечистот, свідчить те, що по завершенню будівництва вигрібної ями, верхня частина ями була армована, залита бетоном та засипана зверху ґрунтом.

Зазначає, що всупереч санітарних норм і правил відповідачка не врахувала напрямок схилу ділянки, на якій побудовано вигреб, по відношенню до належної йому земельної ділянки, яка знаходиться нижче.

Акцентує увагу, що суд першої інстанції не прийняв до уваги надані позивачем письмові докази, якими підтверджено факт побудови відповідачкою вигрібної ями, місце її розташування з порушенням встановлених законодавством санітарних і будівельних норм, а саме:

- лист виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради за вих. № С-553 о/п від 06.09.2018 (а.с.9 т.1);

- акт № 6 від 04 вересня 2018 року, складений членами тимчасової комісії Фортечної районної у місті Кропивницькому ради (а.с.82 т.1);

- лист Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області (а.с.83 т.1);

- фототаблицю вигрібної ями, побудованої відповідачем ОСОБА_2 в період з липня по вересень 2018 року на належній їй земельній ділянці (а.с.46-61 т.1).

Зазначив, що суд не дав належну правову оцінку доводам позивача у позовній заяві про те, що згідно пунктів 2.21 та 2.22 ДСН рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах), як виняток, лише за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, а отже, відповідно заборонено при наявності централізованого водопостачання та водовідведення.

Наявність наданих позивачем доказів, які свідчать про порушення відповідачкою при споруджені вигрібної ями санітарних, державних будівельних норм, а саме недотримання заборони щодо можливості зберігання рідких відходів у вигрібній ямі при наявності централізованого водопостачання та водовідведення, недотримання мінімальної відставні від спірної споруди - вигрібної ями 2018 року забудови, до житлового будинку позивача вказує про наявність перешкод позивачу, у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном та порушення його права на безпечне життя і здоров`я довкілля.

Вказав, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимоги про ліквідацію спірної вигрібної ями, шляхом викачування нечистот з неї, демонтажу труб, які в неї входять, не врахував, що ліквідація вигрібної ями складається з певних етапів і вказана позовна вимога детально конкретизована у прохальній частині позову.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги ОСОБА_2

ОСОБА_2 подала до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 квітня 2025 року та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказала, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, посилаючись на статтю 376 Цивільного кодексу України, яка регулює самочинне будівництво, оскільки вбиральня з вигрібною ямою під нею 1970 року забудови не є самочинним будівництвом та відповідала діючим на той час нормам - Постанові Ради Міністрів СРСР від 29 жовтня 1963 року №1107 «Про державний санітарний нагляд у СРСР». Так, згідно державних санітарних норм, які діяли в 1970 році, відстань від сусіднього будинку передбачалась від 5 до 8 метрів. Дана вбиральня об`ємом 4 куб. м., яка є спільною з вигрібною ямою, внесена до технічного паспорту, значиться під літерою «Г» та належить відповідачці на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16 грудня 2015 року та договором купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :21:160:0059 площею 0,0619 га.

Зазначила, що судом не було взято до уваги той факт, що позивач самовільно, що підтверджується довідкою ООБТІ №53075 від 29 травня 2019 року, добудував другий поверх свого будинку, збільшивши свою житлову площу майже вдвічі, встановив на другому поверсі вікно, яке виходить на подвір`я домоволодіння ОСОБА_2 , тим самим зменшив відстань від вікон свого будинку до вбиральні з вигрібною ямою, яка побудована в 1970 році по нормах, діючих на той час - 5 метрів від вікон житлового будинку.

Вказала, що вигрібна яма відноситься до системи внутрішньодворового каналізування. Внутрішньодворове каналізування на суперечить вимогам ДБН «Планування і забудова територій», Державним санітарним нормам та Правилами утримання територій населених місць та Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Окрім того, відсутні й будь-які докази (наприклад реагування санітарних служб тощо) щодо наявності стороннього запаху (нестерпного сморіду), який би розповсюджувався та порушував права позивача ОСОБА_1 .

Акцентувала увагу, що рішення про демонтаж убиральні (літ. Г) із вигрібною ямою призводить до неможливості користуватися комунікаціями належного їй житлового будинку взагалі.

Відповідачка вважає, що суд не врахував той факт, що діючими Державними санітарними нормами та правилами (п.2.24.) взагалі заборонено користування житловими будинками без влаштування відведення стічних вод, наявність каналізування об`єктів житлової забудови є обов`язковою. Так, демонтаж вбиральні з вигрібною ямою призведе до грубого порушення її права власності, адже неможливо буде проживати у будинку та належним чином ним користуватися. Враховуючи щільність забудови приватного сектору, де проживає відповідачка та позивач, розташування будівель та споруд на території земельної ділянки та з урахуванням розміщення водопровідних та інших комунікацій обох суміжних земельних ділянок та невеликого розміру території належного їй домоволодіння, влаштування нового вигребу є, вочевидь, не лише вкрай утрудненим, а й просто неможливим.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи на апеляційні скарги.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та просив відмовити у задоволенні вимог її апеляційної скарги.

Вказав, що з часу побудови попереднім власником убиральні літ. «Г» у 1970 році, минуло 55 років. Технічний стан вигрібної ями під убиральнею літ. «Г», встановлений судовим експертом за результатами проведеного візуально-інструментального обстеження та натурного обстеження свідчить про те, що вбиральня літ. «Г» та вигрібна яма під нею не відповідають вимогам надійності і можливості безпечної експлуатації для сторін спору. Вигрібна яма - це виконаний із цегли резервуар, який служить для збору та накопичення стічних вод з вбиральні. Вигрібна яма не забезпечує очищення стічних вод, а просто збирає нечистоти. Вивітрювання розчину зі швів цегляних стін вбиральні та вигрібної ями під нею, намокання стін, свідчить про відсутність герметичності ями, витікання нечистот у ґрунт, а отже можливе стікання їх по схилу на належну позивачеві земельну ділянку з її послідуючим забрудненням. Крім того, загальновідомим є той факт, що розкладання органіки в ямі призводить до утворення газу метану, який часто стає причиною вибуху. Тому його необхідно відводити з внутрішнього обсягу герметичної ями за допомогою вентиляційної труби діаметром 10 см і виведення її над землею на висоту не менше 60 см. Проте, як встановлено в ході експертного дослідження така вентиляція відсутня. Обслуговування такої ями також потребує забезпечення можливості асенізаційного відкачування. Проте, доступний під`їзд до ями асенізаційної машини у дворі відповідача відсутній через щільність забудови, щільність посадки дерев, винограду та городини, що підтверджується фототаблицею висновку експерта та фотографіями, наданими мною, позивачем, до позовної заяви.

Вказує, що у висновку експерта безпідставно зазначено про те, що вигрібна яма під убиральнею літ. «Г» обладнана кришкою, що не порушує п.2.21 «Державні санітарні норми та правила утримання територій населених місць», оскільки у дослідницькій частині відсутній опис кришки вигрібної ями, відсутні відомості про її розмір, матеріал, з якого вона виготовлена, відомості про стан вказаної кришки, а також в таблиці до висновку експерта відсутнє фото кришки, про яку зазначається у висновку на питання 8. Як свідчать фото 17 та 18, 19 та 20, зроблені експертом в ході дослідження, кришкою вигрібної ями служить автомобільна гумова шина, яка має отвір посередині та не прилягає щільно до країв вигрібної ями. Крім того, сама вигрібна яма внаслідок руйнації цегли, як видно на фото, має нерівні краї, що унеможливлює її герметичність. Отже, таке порушення є фактичним, суттєвим та небезпечним для належного позивачеві житлового будинку, що розташований нижче по схилу від будинку відповідачки. Відсутність герметичності вигрібної ями створює небезпеку і для самої відповідачки та членів її сім`ї з огляду на можливість отруєння клоачними газами.

Зазначає, що вказана сукупність встановлених і доведених порушень внаслідок будівництва убиральні та вигрібної ями під нею, порушення правил їх експлуатації та догляду безспірно свідчить про реальну можливість порушення прав, свобод та інтересів позивача, що в сукупності є підставами для захисту цих прав.

Крім того, акцентує увагу, що з часу придбання вказаного майна у 2015 році у власність, відповідачка несе відповідальність за його стан. На неї, як власника, закон покладає відповідальність за наслідки неналежного утримання, за завдання шкоди. Якщо попередній власник побудував убиральню та вигрібну яму з порушенням санітарних та будівельних норм, то відповідно до ч. 1 ст.103 Земельного Кодексу України на нового власника покладається обов`язок запобігти, уникнути недопустимого впливу на сусідню земельну ділянку (а.с.47-59 том 4).

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просила відмовити в задоволенні вимог його апеляційної скарги.

Вказала, що з 1999 року позивач був достеменно обізнаний про те, що поблизу його будинку (на той час одноповерхового) знаходиться вбиральня з вигрібною ямою, якою користувались на той час сусіди позивача, власники будинку. Протягом 29 років, з моменту забудови, між співвласниками будинку АДРЕСА_6 не виникало спору з цього приводу. Поза розумним сумнівом питання щодо розташування вбиральні (вигрібної ями) відповідно до принципу добросусідства було узгоджено на той час власниками вказаних домоволодінь, будинки яких були одноповерховими і вікна будинку позивача не виходили на подвір`я сусіда.

Стверджує, що позивач самовільно добудував другий поверх свого будинку, що підтверджується довідкою ООБТІ №53075 від 29 травня 2019 року (а.с.8 том 1) збільшивши житлову площу на 42,5 кв. м., встановивши на другому поверсі вікно, яке виходить на подвір`я домоволодіння відповідачки, цим самим зменшив відстань від вікон свого будинку до вигрібної ями, яка була побудована в 1970 році та відповідала діючим на той час нормам - Постанові Ради Міністрів СРСР від 29 жовтня 1963 року №1107 «Про державний санітарний нагляд у СРСР». По державним санітарним нормам, які діяли в 1970 році, відстань від сусіднього будинку передбачалась від 5 до 8 метрів.

Вказала, що внутрішньодворове каналізування не суперечить вимогам ДБН «Планування і забудова територій», Державним санітарним нормам та Правилам утримання територій населених місць» та Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Окрім того, відсутні й будь-які докази (наприклад реагування санітарних служб тощо) щодо наявності стороннього запаху (нестерпного сморіду), який би розповсюджувався та порушував права позивача. Крім того, позивачу достеменно відомо, що централізована каналізація по АДРЕСА_7 , у розташуванні домоволодіння відповідачки, відсутня. Заявляючи позовні вимоги саме про знесення ями, позивачу достеменно відомо, що таке призведе до неможливості відповідачки та її сім`ї, користуватися комунікаціями житлового будинку взагалі. Так, діючими Державними санітарними нормами та правилами (п.2.24) взагалі заборонено користування житловими будинками без влаштування відведення стічних вод, наявність каналізування об`єктів житлової забудови є обов`язковою.

Відповідачка зазначила, що у 2018 році виникла необхідність ремонту вбиральні з вигрібною ямою, тому використовуючи сучасну екологічну біоканалізацію, її сім`єю, відповідно до п.6.1.41. ДБнБ 2.2.-2018 побудований водонепроникний двохкамерний септик: перша ємність це побудова 2018 року, (яка знаходиться на одному рівні із забудовою 1970 року) а інша камера - це вбиральня з вигрібною ямою 1970 року забудови. При обчисленні септика було враховано те, що об`єм ємності повинен вміщувати триденні стоки, тому що вода, зібрана в ній, повинна бути відстояна протягом трьох діб. Це необхідно для якісного очищення. При попаданні в першу камеру септика (побудованого в 2018 році) стоки відстоюються та поділяються на фракції. За допомогою спеціальних бактерій відбувається розкладання відходів на прості елементи і воду. Вода, очищена в біосептику, не має запаху, кольору та є абсолютно безпечною для навколишнього середовища. Згідно з чинними нормами септик повинен бути розташований від сусідів на відстані 5 метрів. До сусідніх господарських об`єктів відстань повинна бути не менше 4 метрів, до рослин і дерев відстань від септику становить від 1 до 4 метрів. Побудова септика не потребує спеціальних знань, тому 90% споживачів здійснюють будівництво самостійно. Термін служби септика - 50 років. Природна вентиляція, яка сприяє переробці колоній анаеробних бактерій та герметичність обладнання забезпечують повну відсутність неприємного запаху в будинку й на ділянці. Той факт, що септик герметично облаштований підтверджує сам позивач, приклавши світлини №8, №9, з яких вбачається, що проводилось армування та заливка бетоном. Позивач зазначає, що у вигребі можуть накопичуватись гази, проте своїм же фотознімком №6 спростовує даний факт, оскільки на ньому видно як вхідну так і вихідну трубу, яка спрямована у вигрібну яму (1970 року), яка є другою камерою септика та забезпечує газовідведення від септика. Крім того, у 2021 році септик обладнаний додатковою вентиляцією у вигляді труби висотою у три метри, її теж видно з вікна другого поверху будинку позивача. Отже, ніякої загрози вибухів газів не існує, так як відповідачкою дотримані будівельні та санітарні норми. Тобто, той об`єкт, який вимагає демонтувати позивач є якраз сучасною екологічною біоканалізацією.

Також вказує, що відстань від побудованого септика, який відповідає діючим нормам, до стіни житлового будинку позивача становить 8,25 метра, а до вікон самовільно добудованого другого поверху будинку позивача - 8,3 метра.

Зазначила, що при проведенні будівельно-технічної експертизи експерту була продемонстрована робота септику, тобто в його присутності проводилось перекачування очищеної води із однієї ємності септика до іншої (колишньої вигрібної ями відремонтованої в 2018 році). При цьому абсолютно ніяких запахів не було, що експерт сам підтвердив, проте в експертному висновку це не відмічено, ще й зазначено, що на території домоволодіння септику не виявлено.

Вважає, що засипання септику, вигрібної ями, демонтажу всіх труб, призведе до грубого порушення права власності відповідачки, адже неможливо буде проживати у будинку та належним чином користуватися житловим будинком для проживання сім`ї відповідачки. Враховуючи щільність забудови приватного сектору, де проживає позивач та відповідачка, розташування будівель та споруд на території земельної ділянки відповідачки та з врахуванням розміщення водопровідних та інших комунікацій обох суміжних земельних ділянок та невеликого розміру території належного відповідачці домоволодіння, влаштування нового вигребу є, вочевидь, не лише вкрай утрудненим, а й просто неможливим. Перенести септик та вигріб 1970 року забудови в інше місце неможливо.

Відповідачка вказала, що у випадку зобов`язання знищити вигрібну яму та септик буде порушено не лише право її право на мирне володіння майном, передбачене ст.41 Конституції України та ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, але й право на повагу до приватного життя, передбачене ст.8 Конвенції (а.с.77-84 том 4).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та відповідачки, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 квітня 2025 року в частині зобов`язання ОСОБА_2 у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні його власністю шляхом демонтажу убиральні (літ. Г), із цегляною вигрібною ямою, що знаходяться на території домоволодіння ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_2 , скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення, про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в реалізації права власності на домоволодіння в повному обсязі. В іншій частині рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 квітня 2025 року слід залишити без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л. Є. 18 листопада 1999 року, реєстровий номер 3449 (а.с.107 том 3).

ОСОБА_2 є власницею житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований по АДРЕСА_2 та земельної ділянки кадастровий номер :21:160:0059, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.34 том 1).

Рішенням Кропивницької міської ради №1693 від 28 вересня 2023 року «Про перейменування вулиць та провулків» вулицю Павлова перейменовано на вулицю Петра Яцика (а.с.183 том 3).

Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в межах АДРЕСА_1 на території Кіровоградської міської ради Кіровоградської області встановлено межі земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Також встановлено, що земельна ділянка позивача межує із земельною ділянкою по АДРЕСА_8 , кадастровий номер :21:160:0059 (вказана ділянка є власністю відповідачки) (а.с.168-177 том 1).

28 жовтня 2014 року №3028 Начальником управління-головним архітектором міста Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради погоджено проєкт землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0, 0619 га (а.с.121 том 2).

Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого станом на 09 квітня 2013 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 , на схематичному плані земельної ділянки літерою «Г» позначена убиральня, визначено її межі, висоту 2,11 м, площу основи 1,90 кв.м., об`єм 4 (а.с.105-107 том 2).

До матеріалів справи долучено копію схематичного плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 та копію характеристики будинку, господарських будівель та споруд. У вказаній характеристиці зазначено, що житловий будинок 1968 року побудови, убиральня, яка позначена літерою «Г» - 1970 року побудови (а.с.36 том 1).

Згідно листа виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради у процесі обстеження території приватного домоволодіння ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) виявлено, що на відстані близько 5 метрів до житлової забудови ( АДРЕСА_1 ), проводяться роботи по будівництву вигрібної ями, що є порушенням пунктів 2.21 та 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання території населених місць. ОСОБА_1 запропоновано для узгодження спірного питання звернутись до суду (а.с.9 том 1).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 серпня 2018 року, передбачене статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Правила благоустрою міста Кіровограда складеного головним спеціалістом міської ради, під час перевірки встановлено що прилегла територія приватного домоволодіння по АДРЕСА_2 , захаращена будівельними матеріалами, чим порушено вимоги підпункту 1 пункту 2 Правил благоустрою міста Кіровограда, за що передбачена відповідальність згідно статті 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.37 том 1).

Згідно акту № 6 від 04 вересня 2018 року, складеного членами комісії Фортечної районної у місті Кропивницькому ради, під час перевірки встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає ОСОБА_1 , його сусідкою є ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У процесі обстеження території приватного домоволодіння ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , виявлено, що на відстані близько 5 метрів до житлової забудови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), проводяться роботи по будівництву вигрібної ями, що є порушенням пунктів 2.21 та 2.22 Державних санітарних норм та правила утримання територій населених місць (а.с.82 том 1).

Відповідно до листа Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, спеціалістами Кропивницького міського управління Головного управління спільно з представниками Фортечної районної у місті Кропивницькому раді 12 серпня 2019 року виявлено, що надвірна вбиральня за адресою: АДРЕСА_2 , побудована на відстані близько 5 метрів від стін житлового будинку по АДРЕСА_1 , що є порушенням пункту 3.26 Державних будівельних норм «Містобудування». Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН (дворові вбиральні повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб) (а.с.83 том 1).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 жовтня 2020 року у даній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с.246-248 том 1).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №310 від 15 листопада 2021 року, експертом встановлено, що за результатами проведення візуально-інструментального обстеження та аналізу наданих на дослідження матеріалів, на дату проведення дослідження в межах будинковолодіння АДРЕСА_2 розташовується убиральня (літ. «Г») із вигрібною ямою, яка побудована 1970 році та має технічний стан - «задовільний» /категорія технічного стану «2»/. Фактичне місцерозташування убиральні (літ «Г») із вигрібною ямою зображено на рисунку №22 в дослідницькій частині висновку.

Перевірити факт розташування споруди та її характеристики, яка зображена на фотографіях, що наведені в висновку на рисунках №№ 9-15, без забезпечення належних умов обстеження підземних комунікацій і споруд, не вбачається за можливе у зв`язку не забезпеченням доступу шляхом зняття ґрунтового покриву.

Мінімальна відстань вікна житлового будинку по АДРЕСА_1 від: убиральні (літ. «Г») із цегляною вигрібною ямою становить: 8,3 м; двох компостних майданчиків становить орієнтовно: 28,55 м; стіни житлового будинку по АДРЕСА_1 від убиральні (літера Г) із цегляною вигрібною ямою становить: 8,25 м; двох компостних майданчиків становить орієнтовно: 27,58 м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Фактичне розташування убиральні (літ. «Г») із цегляною вигрібною ямою, двох компостних майданчиків будинковолодіння № 33/17 відносно будинку АДРЕСА_3 , а саме: убиральні (літ. Г») із цегляною вигрібною ямою порушує: пункт 3.25а таблиці 3.2 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»; пункт 6.1.41 таблиці 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

Відведення стоків житлового будинку АДРЕСА_2 здійснюється до вигрібної ями, що розташована під убиральнею (літера У). Разом з тим, встановити траєкторію прокладання трубопроводів та інших елементів каналізаційної мережі, не вбачається за можливе у зв`язку забезпеченням доступу шляхом зняття ґрунтового покриву.

За результатами проведеного візуально-інструментального обстеження септика в межах будинковолодіння АДРЕСА_2 виявлено не було.

В межах будинковолодіння АДРЕСА_2 на дату проведення дослідження виявлено два компостні, майданчики, що графічно зображено на рисунку № 22 в дослідницькій частині висновку.

Зазначені компостні майданчики розташовані на відстані понад 20,0 від житлового будинку АДРЕСА_1 чим не порушують вимоги: пункту 3.25а таблиці 3.2 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»; пункту 6.1.41 таблиці 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

Стан огорожі, яка встановлена між будинковолодінням АДРЕСА_2 та будинковолодінням АДРЕСА_1 , станом на дату проведення дослідження, у відповідності до пунктів 5.2.1-5.2.4, 5.3.1-5.3.4 Національного стандарту України ДСТУ-Н Б В. 1.2-18:2016 «Настанова щодо обстеження будівель і споруд для визначення та оцінки їх технічного стану», на дату проведення експертизи характеризується як: «нормальний» /категорія технічного стану «1»/.

На дату проведення дослідження, територія будинковолодіння АДРЕСА_2 вздовж огорожі між будинковолодінням АДРЕСА_2 та будинковолодінням АДРЕСА_1 має захаращеність, у вигляді хаотичного складування будівельних матеріалів (цегли) які накриті азбестоцементними хвилястими листами (див. фото №№ 35-40), а також наявні дерев`яні конструкції у вигляді ящиків, ламп освітлення та інших побутових приладів (речей), які розташовані на відстані понад 1,0 метру від огорожі.

Питання щодо визначення належності будівних матеріалів до легкозаймистих та пожежонебезпечних матеріалів проводиться в рамках лабораторних випробувань, що виходить за межі компетенції судового експерта. В зв`язку із чим встановити чи є легкозаймистими та пожежно-небезпечними будівельні матеріали зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_2 не вбачається за можливе.

Вимогами нормативних документів не визначено вимог щодо складування будівельних матеріалів між сусідніми будинковолодіннями.

За результатами аналізу результатів отриманих в ході проведення візуально-інструментального обстеження та із співставленням із вимогами нормативних документів інших порушень які стосуються систем мереж каналізації виявлено не було.

Фактичне розташування убиральні (літ. «Г») із вигрібною ямою відповідає розташуванню убиральні (літ. «Г») яке зазначене на плані земельної ділянки в технічному паспорті від 09.04.2013 /т.2, а.с.105-107/ КП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», що графічно зображено в дослідницькій частині висновку під час надання відповіді на дане питання. Вигрібна яма убиральні (літ. «Г») являється фактично окремим об`єктом каналізаційної мережі так як в неї здійснюється скид рідини з інших джерел.

Вигрібна яма, яка розташована під убиральнею (літ. «Г») обладнана кришкою, що не порушує пункту 2.21 «Державні санітарні норми та правила утримання територій населених місць».

Однак вигрібна яма не обладнана решіткою для відокремлення твердих відходів, як передбачено визначенням «вигрібна яма (вигріб)» пункту 1.1. Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць.

У зв`язку із тим, що: в представлених на дослідження матеріалах відсутні будь-які відомості про міську систему каналізації по АДРЕСА_9 ; клопотання експерта не було задоволено в частині надання додаткових матеріалів; за результатами проведеного натурного обстеження, експертом не виявлено по АДРЕСА_9 каналізаційних люків, які свідчать про наявність міської каналізаційної системи, встановити чи забезпечена вулиця Павлова в місті Кропивницькому Кіровоградської області міською системою каналізації не вбачається за можливе.

Разом із тим по АДРЕСА_10 було виявлено каналізаційний колодязь, що свідчить про централізовану каналізаційну систему, який розташований орієнтовно на відстані 75 м.

Ухил рельєфу фактично перебуває в напрямку від вулиці Павлова в напрямку до вулиці Менделєєва, тобто каналізаційний колодязь перебуває нижче по схилу ніж будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_10 .

При цьому пункт 2.24 Державних санітарних норм та правилами утримання територій населених місць, передбачено, що у разі відсутності інженерних мереж міської каналізації або розташування об`єктів на відстані не менше ніж 500 метрів від найближчого колектора стічних вод необхідно передбачати каналізування об`єктів на локальні очисні споруди (а.с.159-189 том 2).

Позивачем до матеріалів справи долучено фотознімки будування вигрібної ями в домоволодінні по АДРЕСА_2 в період з липня по листопад 2018 року (а.с.46-61 том 1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пунктів «г», «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина друга, пункту «б» частини третьої статті 152 ЗК України).

У ч.1 ст.375 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Щодо доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідачки усунути перешкоди позивачу у користуванні його власністю шляхом демонтажу убиральні (літ. Г), із цегляною вигрібною ямою, суд першої інстанції посилався на висновок експерта, згідно якого виявлені порушення, а саме: фактичне розташування убиральні (літ. «Г») із цегляною вигрібною ямою, двох компостних майданчиків будинковолодіння №33/17 відносно будинку АДРЕСА_3 , а саме: убиральні (літ. Г») із цегляною вигрібною ямою порушує: пункт 3.25а таблиці 3.2 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»; пункт 6.1.41 таблиці 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», відтак суд вважав, що позовні вимоги в цій частині є доведеними.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л. Є. 18 листопада 1999 року, реєстровий номер 3449 (а.с.107 том 3).

ОСОБА_2 є власницею житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований по АДРЕСА_2 та земельної ділянки кадастровий номер :21:160:0059, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.34 том 1).

Сторони у справі є сусідами.

Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого станом на 09 квітня 2013 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 та належний відповідачці, на схематичному плані земельної ділянки літерою «Г» позначена убиральня, визначено її межі, висоту 2,11 м, площу основи 1,90 кв. м., об`єм 4 (а.с.105-107 том 2).

До матеріалів справи долучено копію схематичного плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 та копію характеристики будинку, господарських будівель та споруд. У вказаній характеристиці зазначено, що житловий будинок 1968 року побудови, убиральня, яка позначена літерою «Г» - 1970 року побудови (а.с.36 том 1).

З урахуванням зазначеного, слід дійти висновків, що відповідачка у 2015 році придбала житловий будинок з уже побудованою убиральнею та вигрібною ямою під нею, які були побудовані у 1970 році.

Позивач, який придбав свій житловий будинок у 1999 році не надав доказів, що звертався до попередніх власників житлового будинку з 1999 року по 2015 рік з позовом про ліквідацію і демонтаж вказаних прибудов, які на його думку побудовані з порушенням встановлених законодавством норм.

Так, у Рішенні Конституційного суду України «Про офіційне тлумачення статей 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22,243-25 Цивільного процесуального кодексу України (у справі щодо несумісності депутатського мандата) від 13 травня 1997 року, зазначено, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на Порядок розміщення вигрібних ям, встановлений Державними санітарними нормами та правилами утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України 17 березня 2011 року №145 та Порядок Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**, затверджені наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року №44.

На вказані норми також посилався експерт у своєму висновку №310 від 15 листопада 2021 року.

Разом з тим, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що убиральня була побудована у 1970 році, не була самочинним будівництвом та відповідала діючим на той час нормам, була узаконена у визначеному законодавством порядку.

Отже, зазначені нормативні акти, на які посилається позивач, а також експерт в експертному висновку, прийняті значно пізніше ніж побудований будинок з господарськими будівлями відповідачки.

Таким чином, Порядок розміщення вигрібних ям, встановлений Державними санітарними нормами та правилами утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України 17 березня 2011 року №145 та Порядок Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**, затверджені наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року №44 не поширюються до належного позивачці житлового будинку, оскільки будівлі та споруди, побудовані в 1970 році, тобто до моменту введення вказаних норм в дію.

Той факт, що відповідачка має убиральню на території свого домоволодіння, не є підставою для демонтажу цієї вбиральні.

Більш того, спірна споруда розташована виключно в межах земельної ділянки, належної відповідачці на праві власності, її розташування не завдає жодної шкоди будівлі та спорудам, що має у власності позивач, демонтаж спірної споруди не є доцільним та співмірним з обставинами справи.

Колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції на норми ст. 376 ЦПК України, яка регулює самочинне будівництво, оскільки з наявних у матеріалах справи доказів не встановлено, що вбиральня з вигрібною ямою під нею є самочинною будівлею. Спірна вбиральня внесена до технічного паспорта як приналежність до належного на праві власності відповідачці будинку як господарська будівля, збудована у 1970 році, тому вбиральня з вигрібною ямою під нею не може вважатись об`єктом самочинного будівництва.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги відповідачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відтак, рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання ОСОБА_2 у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні його власністю шляхом демонтажу убиральні (літ. Г), із цегляною вигрібною ямою, що знаходяться на території домоволодіння ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_2 , ухвалене судом на підставі неповного з`ясування обставин справи, неналежного дослідження наявних у матеріалах справи доказів, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в реалізації права власності на домоволодіння.

Щодо доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Позивач в своїй апеляційній скарзі зазначав про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги надані ним письмові докази, якими підтверджено факт побудови відповідачкою вигрібної ями, місце її розташування з порушенням встановлених законодавством санітарних і будівельних норм, а саме:

- лист виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради за вих. № С-553 о/п від 06.09.2018 (а.с.9 т.1);

- акт № 6 від 04 вересня 2018 року, складений членами тимчасової комісії Фортечної районної у місті Кропивницькому ради (а.с.82 т.1);

- лист Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області (а.с.83 т.1);

- фототаблицю вигрібної ями, побудованої відповідачем ОСОБА_2 в період з липня по вересень 2018 року на належній їй земельній ділянці (а.с.46-61 т.1).

Так, згідно листа виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради у процесі обстеження території приватного домоволодіння ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) виявлено, що на відстані близько 5 метрів до житлової забудови ( АДРЕСА_1 ), проводяться роботи по будівництву вигрібної ями, що є порушенням пунктів 2.21 та 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання території населених місць. ОСОБА_1 запропоновано для узгодження спірного питання звернутись до суду (а.с.9 том 1).

Згідно акту № 6 від 04 вересня 2018 року, складеного членами комісії Фортечної районної у місті Кропивницькому ради, під час перевірки встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає ОСОБА_1 , його сусідкою є ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У процесі обстеження території приватного домоволодіння ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , виявлено, що на відстані близько 5 метрів до житлової забудови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), проводяться роботи по будівництву вигрібної ями, що є порушенням пунктів 2.21 та 2.22 Державних санітарних норм та правила утримання територій населених місць (а.с.82 том 1).

Відповідно до листа Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, спеціалістами Кропивницького міського управління Головного управління спільно з представниками Фортечної районної у місті Кропивницькому раді 12 серпня 2019 року виявлено, що надвірна вбиральня за адресою: АДРЕСА_2 , побудована на відстані близько 5 метрів від стін житлового будинку по АДРЕСА_1 , що є порушенням пункту 3.26 Державних будівельних норм «Містобудування». Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН (дворові вбиральні повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб) (а.с.83 том 1).

Згідно наданої позивачем архівної довідки №53075, виданої Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 29 травня 2019 року установлено, що загальна площа належного позивачеві житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 становить 124, 50 кв.м. Зазначено, що збудовано самочинно: прибудова «а1», прибудова «а2», житлова мансарда «А1», за рахунок чого загальна площа збільшена на 63, 2 кв.м, житлова площа збільшена на 42, 5 кв.м (а.с.8 том 1).

Позивач не надав доказів, що на час обстеження домоволодінь сторін на земельній ділянці, де розташований належний позивачеві житловий будинок, існувало вказане в архівній довідці самочинне будівництво, про що не зазначено в акті № 6 від 04 вересня 2018 року та при перевірці Головним управлінням Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, тому висновки комісії щодо порушення відповідачкою пунктів 2.21 та 2.22 Державних санітарних норм та Правила утримання територій населених місць, ґрунтуються на припущеннях.

Вказані висновки комісії Фортечної районної у місті Кропивницькому ради, а також спеціалістів Кропивницького міського управління Головного управління Держпродспоживслужби спільно з представниками Фортечної районної у місті Кропивницькому раді 12 серпня 2019 року, не є належними доказами, які підтверджують факт порушення Державних санітарних норм та Правил утримання територій населених місць.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги позивача про те, що висновком експерта №310 від 15 листопада 2021 року встановлено наявність централізованої каналізаційної системи неподалік від домоволодіння відповідачки, з огляду на таке.

Так, у п. 10 висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи та земельно-технічної експертизи №310 від 15 листопада 2021 року, експертом зазначено, що в наданих на дослідження матеріалах відсутні будь-які відомості про міську систему каналізації по АДРЕСА_9 ; клопотання експерта не було задоволено в частині надання додаткових матеріалів; за результатами проведеного натурного обстеження, експертом не виявлено по АДРЕСА_9 каналізаційних люків, які свідчать про наявність міської каналізаційної системи, встановити чи забезпечена вулиця Павлова в місті Кропивницькому Кіровоградської області міською системою каналізації не вбачається за можливе. Разом із тим по АДРЕСА_10 було виявлено каналізаційний колодязь, що свідчить про централізовану каналізаційну систему, який розташований орієнтовно на відстані 75 м. Ухил рельєфу фактично перебуває в напрямку від вулиці Павлова в напрямку до вулиці Менделєєва, тобто каналізаційний колодязь перебуває нижче по схилу ніж будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_10 . При цьому пунктом 2.24 Державних санітарних норм та правилами утримання територій населених місць, передбачено, що у разі відсутності інженерних мереж міської каналізації або розташування об`єктів на відстані не менше ніж 500 метрів від найближчого колектора стічних вод необхідно передбачати каналізування об`єктів на локальні очисні споруди.

Апеляційний суд вважає, що висновок експерта щодо можливості відповідачки приєднати своє домоволодіння до централізованої каналізаційної системи ґрунтується на припущеннях, а тому не може бути належним доказом щодо порушення останньою зазначених позивачем норм Державних санітарних норм та правилами утримання територій населених місць.

Інших доказів щодо існування можливості відповідачки приєднатись до централізованої каналізаційної системи крім зазначених у висновку експерта, матеріали справи не містять, тому ці доводи апеляційної скарги позивача є недоведеними.

Разом з тим, вимогами Державних санітарних нормах та правилах утримання територій населених місць», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 № 145 визначено, що у разі відсутності інженерних мереж міської (селищної, сільської) каналізації або розташування об`єктів на відстані не менше, ніж 500 м від найближчого колектору стічних вод, необхідно передбачати каналізування об`єктів на локальні очисні споруди, при цьому, перевагу слід віддавати ґрунтовим методам біологічного очищення стічних вод. Як виняток, за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах) рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах.

З урахуванням зазначеного, за відсутності можливості у ОСОБА_2 приєднатись до централізованої каналізаційної системи, відсутні підстави вважати, що відповідачка порушила пункти 2.21 та 2.22 ДСН.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача демонтувати вигрібні ями та всі труби, які в них входять та засипання вигрібних ям засипання отвору убиральні (літера Г), не підлягають задоволенню оскільки позивачем не конкретизовано схематично, які труби необхідно демонтувати, що на стадії виконання судового рішення може призвести до порушенням права власності відповідачки.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що порушення відповідачкою прав позивача не безпечне користування своїм нерухомим майном житлової забудови та земельної ділянки не доведено належними та допустимими доказами.

З урахуванням зазначеного, рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 квітня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача слід залишити без змін.

При цьому апеляційний суд враховує, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент (рішення ЄСПЛ у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення ЄСПЛ у справі «Hirvisaari v. Finland», заява від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 2).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частини перша, друга, четверта статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 квітня 2025 року в частині зобов`язання ОСОБА_2 у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні його власністю шляхом демонтажу убиральні (літ. Г), із цегляною вигрібною ямою, що знаходяться на території домоволодіння ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_2 , скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в реалізації права власності на домоволодіння в повному обсязі.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 квітня 2025 року, в оскаржуваній позивачем частині, підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки вимоги апеляційної скарги відповідачки підлягають задоволенню, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 220, 60 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 квітня 2025 року в частині зобов`язання ОСОБА_2 у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні його власністю шляхом демонтажу убиральні (літ. Г), із цегляною вигрібною ямою, що знаходяться на території домоволодіння ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_2 , скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в реалізації права власності на домоволодіння в повному обсязі.

В іншій частині рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 квітня 2025 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 220, 60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 27.11.2025.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді С. І. Мурашко

О. І. Чельник