справа № 756/8647/24 головуючий у суді І інстанції Гребенюк В.В.
провадження № 22-з/824/1487/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
ПОСТАНОВА

іменем України

(додаткова)

26 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середній заробіток за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року апеляційні скарги ТОВ «Дієса» задоволено частково. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року в частині стягнення з ТОВ «Дієса» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 серпня 2025 року скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Дієса» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку залишено без задоволення.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року залишено без змін.

10 листопада 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1., подана представником ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Заява обґрунтована тим, що для підготовки відзиву на апеляційну скаргу у цій справі позивач скористалася адвокатською допомогою адвоката ОСОБА_2. За цей час адвокат надав правову допомогу у справі, яка полягала в підготовці відзиву на апеляційну скаргу від 21 вересня 2025 року щодо стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середній заробіток за час затримки розрахунку, що зайняло 2 години це 4 000,00 гривень (вартість 1 години 2 000,00 гривень), а також здійснював представництво інтересів позивача у судовому засіданні від 05 листопада 2025 року у приміщенні Київського апеляційного суду це 4 000,00 гривень (вартість 1 засідання 4 000,00 гривень). У зв`язку з вищезазначеним, понесені позивачем у апеляційній інстанції витрати на правову допомогу дорівнюють 8 000,00 гривень, але враховуючи, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (41,75%), просить стягнути з відповідача- 3 340,00 гривень.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви представника позивачапро ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах

від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19),

від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази: Акт-рахунок № 9 прийому-передачі послуг від 24 вересня 2025 року, Акт-рахунок № 10 прийому-передачі послуг від 07 листопада 2025 року, платіжну інструкцію № 816014226 від 25 вересня 2025 року та платіжну інструкцію № 844909188 від 10 листопада 2025 року.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3)розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц та від 23 липня 2025 року у справі № 389/387/24.

Відповідачем не вказувалось на невідповідність заявленої позивачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу критерію реальності адвокатських витрат, неспівмірності понесених позивачем витрат на адвокатські послуги складності справи чи обсягу виконаної адвокатом роботи, а відтак і, на необхідність зменшення їх розміру.

Оскільки позивачем підтверджено належними та допустимими доказами розмір витрат понесених на правову допомогу, а відповідач не вказував на невідповідності заявленої до стягнення суми складності справи чи обсягу виконаної адвокатом роботи, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, однак пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (41,75%), а саме у розмірі 3 340,00 грн. (8000*41,75%).

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони.

На підставі викладеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалити у справі додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса», місце знаходження: м. Київ, площа Спортивна, 1-А, ідентифікаційний код 36483471 на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 340,00 (три тисячі триста сорок) гривень.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.