Справа № 702/1131/25
Провадження № 2-о/702/49/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2025 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Барської Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Возної В.В.,

заявника ОСОБА_1 та її представника адвоката Олійник Н.О.,

заінтересовані особи не з`явились,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Уманське районне управління поліції ГУНП в Черкаській області, ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

20.11.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо колишнього чоловіка ОСОБА_2 .

У заяві зазначає, що є власницею квартири АДРЕСА_1 . Її колишній чоловік ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство - ображає та принижує її у присутності сторонніх; неодноразово погрожував фізичною розправою; пошкодив її майно та побутову техніку; створює атмосферу постійного психологічного тиску.

Стверджує, що ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, але його поведінка не змінилася.

Внаслідок таких дій ОСОБА_2 заявниця змушена залишити власне житло та проживати у знайомих, оскільки спільне перебування з колишнім чоловіком є небезпечним для її життя і здоров`я.

Також заявниця стверджує, що постановою судді ОСОБА_2 був направлений на проходження програми для кривдників, але до проходження програми він не приступив, а продовжує проживати у належній їй квартирі, вчиняє конфлікти, пошкоджує майно, не сплачує комунальні послуги, чим створює неможливі умови для проживання.

Заявниця просить винести обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і заборонити йому перебувати у квартирі АДРЕСА_1 , зобов`язати його залишити житло, заборонити наближатися до неї, ОСОБА_1 , ближче ніж на 100 метрів; заборонити телефонні дзвінки, повідомлення та будь які інші контакти з нею.

Постановленою 20.11.2025 ухвалою заява прийнята до розгляду, у ній відкрите провадження, призначений судових розгляд.

24.11.2025 до участі у справі в статусі заінтересованої особи суд залучив ОСОБА_2 .

У призначені на 16 год. 30 хвилин 26.11.2025 та 12 год. 00 хвилин 26.11.2025 судові засідання заінтересовані особи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Згідно частини 1, 2 статті 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити і зазначила, що із ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22.08.1982 по 16.11.2006. У шлюбі в них народилось троє дітей два сини і донька, які наразі уже дорослі і мають власні сім`ї.

Квартира АДРЕСА_2 належить їй на праві приватної власності. Це житло її сім`я отримала під час роботи в БМУ, а потім приватизувала на 5-х членів родини.

ОСОБА_2 належну йому частку подарував заявниці у 2015 році. Однією з підстав укладення цього правочину став майновий спір ОСОБА_2 із ОСОБА_3 .

Не дивлячись на розірвання шлюбу у 2006 році, ОСОБА_2 продовжував проживати спільно із заявницею та постійно влаштовувати сварки з нею, погрожувати при цьому фізичною розправою, висловлюватись у її адресу непристойно.

Однак, ОСОБА_1 , боячись осуду людей, про це нікому не говорила і до правоохоронних органів не зверталась, неправомірні дії зі сторони ОСОБА_2 терпіла.

Заявниця стверджує, що у квітні 2025 року колишній чоловік своїми милицями спричинив їй тілесні ушкодження, але вона правоохоронців не викликала і до лікаря не зверталась, оскільки їй було соромно.

Наразі колишній чоловік погрожує їй фізичною розправою, ображає, створює неможливі умови для перебування у її власній квартирі, не сплачує витрати за спожиті житлово комунальні послуги, тому вона вирішили звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Представник заявниці адвокат Олійник Н.О. в доповнення до пояснень ОСОБА_1 вказала, що її довірителька до останнього вірила, що колишній чоловік зміниться та припинить вчиняти щодо неї насильство, але цього не трапилось. ОСОБА_2 погрожує заявниці вбивством, чинить щодо неї фізичне та психологічне насильство, ухиляється від проходження програми для кривдників, внаслідок чого вона була змушена залишити власну квартиру та уже упродовж трьох місяців проживати у родичів та знайомих.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника адвоката Олійник Н.О., дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до таких висновків.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначений порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Дослідженням доданих до заяви доказів суд встановив, що заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 16.11.2006, що підтверджує копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Квартира АДРЕСА_3 є власністю заявниці ОСОБА_1 , що підтверджує Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.5).

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_4 , що підтверджує отримана судом відповідь з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалюючи 18.08.2025 судове рішення у справі №702/422/25 за позовом ОСОБА_1 про зняття арешту, суд встановив, що 20.05.2015 ОСОБА_2 подарував належну йому 1/5 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 заявниці ОСОБА_1

17.11.2025 з позовними вимогами про виселення колишнього чоловіка з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 звернулась до Монастирищенського районного суду.

Постановою судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 20.06.2025 ОСОБА_2 притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу та направленням для проходження програми для кривдників. Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суддя встановила, що 01.06.2025 близько 07 год. 25 хв. за адресою АДРЕСА_5 ОСОБА_2 погрожував фізичною розправою своїй колишній дружині, з якою він проживає, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру (а.с.11-12).

Станом на 17.11.2025 до проходження програми для кривдників не приступив, що підтверджує копія повідомлення директора КЗ «Центру надання соціальних послуг».

Згідно з пунктами 3, 14 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя та колишнє подружжя.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 зазначеного вище Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Отже, зважаючи на наведені норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18 (провадження № 61-3848св19), від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20) та від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявниця обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявниця дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа ОСОБА_2 .

Тож, відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінюючи сам вид насильства (психологічне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приходить до висновку про необхідність застосування стосовно ОСОБА_2 обмежувального припису та покладення на нього обов`язків.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись статтями 247, 259, 263-265, 268, 350-1, 350-6 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Уманське районне управління ГУНП в Черкаській області, про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який 26.12.2006 знятий з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 , та визначити заходи тимчасового обмеження його прав і покласти на нього такі обов`язки:

1) заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_5 ;

2) заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань, ближчу за 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

3) заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк дії обмежувального припису 4 (чотири) місяці.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявниці - Уманське РУП ГУНП в Черкаській області, для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Монастирищенської міської ради Черкаської області, Уманську районну державну адміністрацію.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тетяна БАРСЬКА