П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року м. Київ

Справа №355/2288/24

Провадження: № 22-ц/824/14653/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М.,Нежури В. А.,

секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Чальцевої Т. В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі», про визнання дій неправомірними в порядку захисту прав споживачів,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що 14.11.2024 року отримала попередження від ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» про припинення електропостачання з 12.12.2024 року у разі несплати заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 26 641,72 грн за період із червня 2024 року по вересень 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що станом на листопад 2024 року вона не має заборгованості за спожиту електричну енергію перед відповідачем у зазначеній сумі. Вона завжди була добросовісним платником, що підтверджується платіжними інструкціями. Факт відсутності заборгованості підтверджується як платіжними документами, так і фотокопіями показників електролічильника за період із червня 2024 року по вересень 2024 року. Зокрема, оплата здійснювалася за фактичними показниками лічильника GAMA 300, який розподіляє нарахування за денним та нічним тарифами. Показники становили: червень 2024 року: загальний - 47 678 кВт, з них 28 946 кВт (день) та 18 732 кВт (ніч); вересень 2024 року: загальний - 48 973 кВт, з них 29 560 кВт (день) та 19 413 кВт (ніч). Тариф для населення з 01.06.2024 року становить 4,32 грн за 1 кВт. При оплаті за даним лічильником застосовується 4,32 грн за денним тарифом та 2,16 грн за нічним. Отже, за період із червня по вересень 2024 року включно нею фактично спожито: денна електроенергія: 29 560 - 28 946 = 614 кВт, що становить 2 652,48 грн; нічна електроенергія: 19 413 - 18 732 = 681 кВт, що становить 1 470,96 грн. Загальна сума до сплати за 1 295 кВт становила 4 123,44 грн. Фактично сплачено за цей період 5 823,04 грн, що утворює переплату в розмірі 1 699,60 грн. Відтак, зазначає, що не має заборгованості за спірний період, а навпаки, має переплату. Крім того, відповідач вже намагався стягнути з неї в судовому порядку заборгованість у сумі 221 351,45 грн за період із 01 квітня 2021 року по травень 2023 року шляхом звернення до суду про видачу судового наказу.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17 червня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду просила скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилкового та необґрунтованого висновку про наявність заборгованості в розмірі 26 641,72 грн. Суд не врахував, що ОСОБА_1 є добросовісним платником і вчасно здійснювала оплату за спожиту електроенергію, що підтверджується платіжними інструкціями із зазначенням показників лічильника та фотокопіями показників двозонного лічильника за червень-вересень 2024 року. Суд залишив поза увагою, що відповідно до фактичних показників за цей період спожито 1 295 кВт на суму 4 123,44 грн, при цьому оплачено 5 823,04 грн, тобто, утворилася переплата в сумі 1 699,60 грн. Суд не дослідив, що при формуванні попередження про припинення електропостачання відповідачем було безпідставно включено розрахунки з грудня 2023 року, хоча предметом спору є виключно червень-вересень 2024 року. Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що відсутні належні акти технічної перевірки чи акти про порушення, які є єдиними допустимими доказами у таких правовідносинах, як це підтверджено судовою практикою Верховного Суду. Також, вказує, що показники електролічильника щомісячно передавалися через особистий кабінет та телефонним зв`язком, але ці дані були необґрунтовано проігноровані. Отже, рішення суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Андрієвська О. В. в інтересах ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» вважала необґрунтованими доводи апеляційної скарги з огляду на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з повним з`ясуванням фактичних обставин та відповідно до закону. Наголосила, що основна причина виникнення спору полягає у невиконанні ОСОБА_1 обов`язку щомісячно, до 4 числа місяця, передавати оператору системи розподілу (ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі») показники двозонного лічильника («день» та «ніч»). Подані позивачкою фотокопії лічильника не є належними доказами, оскільки не підтверджують факт передачі даних у встановленому порядку. Відповідач надав суду підтвердження з електронного кабінету споживача, з якого видно, що передані оператору показники фіксувалися нерегулярно, а тому розрахунки здійснювалися відповідно до Кодексу комерційного обліку та даних оператора системи розподілу. Саме через невиконання позивачкою свого обов`язку виникла заборгованість у 26 641,72 грн станом на 07.11.2024. Крім того, доводи про «переплату» є безпідставними, адже спожита електроенергія визначається виключно за даними адміністратора комерційного обліку, а не за односторонніми фотофіксаціями. Відповідач вважає, що суд першої інстанції дійшов законного висновку, який підтверджується належними доказами.

Крім того, порушила питання щодо стягнення з позивачки втрат на професійну правничу допомогу внаслідок апеляційного перегляду справи в розмірі 50 000 грн.

Від ОСОБА_3 надійшла до суду заява про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні адвокат Андрієвська О. В. в інтересах ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та представник «ДТЕК Київські регіональні електромережі» Мокрієнко Т. В. заперечували проти доводів апеляційної скарги та вважали їх необґрунтованими.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомленаналежним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши думку учасників процесу, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» виник спір щодо визначення обсягу спожитої електричної енергії та наявності/відсутності заборгованості за період з червня 2024 року по вересень 2024 року.

З матеріалів справи також убачається, що за адресою користування електричною енергією: АДРЕСА_1 позивачці 10.11.2022 був встановлений багатозонний лічильник GAMA 300 G3B 144, показники якого повинні передаватися щомісяця відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії (ККОЕЕ) (а. с. 75).

ОСОБА_1 долучила до позовної заяви платіжні інструкції та фотознімки показників лічильника, відповідно до яких, за спірний період вона не лише не має заборгованості, а навпаки, на її думку має переплату. Зокрема, за червень 2024 року позивачкою зазначено показники: загальний - 47 678 кВт, з них 28 946 кВт за день та 18 732 кВт за ніч; за вересень 2024 року: загальний - 48 973 кВт, з них 29 560 кВт за день та 19 413 кВт за ніч. На підставі цих показників позивачка розрахувала споживання за період із червня по вересень 2024 року в обсязі 1 295 кВт на суму 4 123,44 грн, тоді як, за її твердженням, сплачено 5 823,04 грн, що утворює переплату у розмірі 1 699,60 грн (а. с. 8 - 13).

Як убачається з умов Типового договору постачання електричної енергії побутовому споживачу, споживач зобов`язаний передавати показники лічильника не пізніше 4-го числа кожного місяця. (а. с. 63-64).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконувала обов`язок щодо щомісячного передання показників лічильника ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», який здійснює комерційний облік електроенергії. Саме оператор системи розподілу, відповідно до ККОЕЕ, надавав постачальнику ТОВ «Київська обласна ЕК» інформацію про обсяги споживання за відповідні розрахункові періоди.

Так, з матеріалів справи слідує, що за травень, червень та липень 2024 року оператором системи розподілу було здійснено перерахунок обсягів споживання з урахуванням фактичних даних, зафіксованих 29.07.2024. Для серпня та вересня 2024 року, у зв`язку з відсутністю переданих позивачкою показників, були визначені обсяги: 591 кВт за серпень, 566 кВт за вересень (а. с. 93-94).

З розрахунку, наведеного відповідачем, убачається, що сукупний обсяг споживання позивачкою електричної енергії з грудня 2023 року по вересень 2024 року становив 23 774 кВт, на суму 68 762,52 грн, з яких сплачено 42 120,80 грн, що утворює заборгованість у розмірі 26 641,72 грн (а. с. 43 зв.).

Згідно з матеріалами справи, 07.11.2024 року постачальником було сформовано попередження про припинення електропостачання у зв`язку з наявністю зазначеної заборгованості (а. с. 7).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість позивачки у розмірі 26 641,72 грн станом на 07.11.2024 року підтверджується належними та допустимими доказами, наданими оператором системи розподілу та адміністратором комерційного обліку, тоді як додані позивачкою фото показників лічильника та копії платіжних інструкцій не можуть розглядатися як належні докази виконання обов`язку з передачі даних у встановленому законом порядку. Суд дійшов висновку, що рішення про формування попередження щодо припинення електропостачання є правомірним, а підстав для задоволення позову не вбачається.

Перевіряючи висновки суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Взаємовідносини, які виникають підчас купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. № 312 ( ПРРЕЕ).

Пунктом 1.2.7. ПРРЕЕ встановлено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу , який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку.

ТОВ «Київська Обласна Енергопостачальна Компанія» являється електропостачальником та отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 р. № 429.

ОСОБА_1 з 16.12.2010р. є власником нерухомого майна - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до статті 13 Конституції України та ч. 4 статті 319 ЦК України, власність зобов`язує.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що електропостачання належить до житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач мас право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 56 Закону, договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 58 Закону, споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, ОСОБА_1 , як власник нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , в силу положень Закону України «Про ринок електричної енергії», Закону України «Про житлово-комунальні Послуги» та ПРРЕЕ є споживачем послуг з електропостачання та зобов`язана їх оплачувати своєчасно та в повному обсязі.

Утримуючи власне майно ОСОБА_1 споживає електричну енергію, однак, виходячи з наданих оператором системи розподілу ПрАТ «ДТЕК» даних щодо обсягів, споживач оплачує вартість спожитої електричної енергії лише частково.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону, відповідач як постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про ринок електричної енергії», передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператором системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

На виконання постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території, ПрАТ "ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» (попередня назва ПрАТ «КиївоОблЕнерго») були передані ТОВ «Київська Обласна ЕК» дані про споживача, у форматі «xls».

Статтею 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» (пункт 8 частини 1) встановлено, що оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергію.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року Оператор системи надає послуги комерційного обліку споживачам.

На даний час, на підставі п. 11 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своєї ліцензованої діяльності, а саме Приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», ідентифікаційний код 23243188, юридична адреса 04136, місто Київ, вул. вул. Стеценка, 1-А).

ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» в своїй діяльності при визначенні суми заборгованості, в силу положень чинного законодавства України, керується даними комерційного обліку (інформацією), яка отримана від Оператора системи розподілу (ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» або Оператор), якого залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Підпунктами 6.1., 6.8. п.6 розділу ХІІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії визначено, що обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, за становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться постачальником послуг комерційного обліку та/або оператором мережі, та/або споживачем щомісяця, відповідно до договору.

Згідно пп. 7.1. п 7. Розділу XIII «Перехідні положення» Кодексу комерційного обліку електричної енергії, до моменту запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через центральну інформаційно-комунікаційну платформу, визначення обсягів електричної енергії для поточних розрахунків на ринку виконують оператори електричної мережі.

Згідно до п. 4. 12. ПРРЕЕ, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Підпунктом 3 пункту 3.1.6. ПРРЕЕ встановлено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо споживач є стороною діючих договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

З матеріалів справи убачається, що позивачка є споживачем послуг з постачання електричної енергії, адже має договір на розподіл електричної енергії з оператором системи розподілу ПрАТ «ДТЕК «КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ».

Відповідно до пункту 3. 5. договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, що розміщений на сайті оператора системи розподілу ПрАТ «ДТЕК «КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» за посиланням: https://www.dtek-krem.com.ua/ua/enter-contract#966, визначений обсяг розподіленої (спожитої) електричної енергії за підсумками розрахункового місяця передається Адміністратору комерційного обліку у встановленому Кодексом комерційного обліку порядку для включення в місячний баланс електричної енергії ОЕС України і є підставою для його використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником. За наявності розбіжностей у частині визначення обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії вони підлягають урегулюванню відповідно до Кодексу комерційного обліку або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії встановлюється відповідно до даних Оператора системи розподілу.

Отже, в порядку чинного законодавства України, до моменту врегулювання з Оператором питання величини обсягу розподіленої ОСОБА_1 електричної енергії, такі дані вважаються погодженими.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, та посилаючись на фактичні показники споживання електричної енергії, ОСОБА_1 мала довести виконання свого обов`язку щодо своєчасного щомісячного передання оператору системи розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» показників багатозонного лічильника, а також довести, що нарахування, здійснені відповідачем, є неправильними та не відповідають реальному обсягу спожитої електроенергії. Водночас, відповідач наполягає на тому, що позивачка не вчинила жодних дій для врегулювання з оператором системи можливих розбіжностей у визначенні обсягів споживання, не забезпечила належного та своєчасного подання показників лічильника, а тому дані, надані позивачкою самостійно, не можуть бути враховані при офіційному комерційному обліку.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 6 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» передбачено, що після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо (які підлягають застосуванню у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.)

Так, між ОСОБА_1 як споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 та правонаступником ПрАТ «Київобленерго» на даний час ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», як оператором системи розподілу електричної енергії, з 01.01.2019 року укладено публічний договір про надання послуг з розподілу електричної енергії. До 01.01.2019 року послуги з постачання електричної енергії надавались ПрАТ «Київобленерго» (а. с. 63 - 74).

Пунктом 3.3. цього договору передбачено, що споживач, що є побутовим, зобов`язаний щомісячно знімати фактичні показання лічильника електричної енергії та надавати їх оператору системи розподілу напряму або через (за умови) постачальника універсальних послуг /постачальника/ постачальника послуг комерційного обліку в один із таких способів:

1) Через особистий кабінет на сайті Оператора системи розподілу або постачальника.

2) Через чат-боти в Viber/Telegram або мобільний додаток «Мережі онлайн» на Gool Play/Appstore.

3) Через голосове меню самообслуговування в контакт центрі за вказаними номерами.

4) Шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку ( на дату сплати).

5) Іншими способами, що зазначені на сайті Оператора системи розподілу.

Зчитані (зняті) та передані побутовим споживачем дані з засобів комерційного обліку протягом періоду, що починається за два календарні дні до кінця розрахункового місяця та закінчується на третій календарний день наступного розрахункового періоду (календарного місяця), вважаються даними на перше число календарного місяця. Зчитані та передані побутовим споживачем дані з засобів комерційного обліку в будь-який інший день календарного місяця за відсутності переданої з нього інформації шляхом дистанційного зчитування лічильника є вихідними даними для визначення даних комерційного обліку на перше число розрахункового періоду (календарного місяця) шляхом додавання (віднімання) величини добутку середньодобового поживання на кількість днів між датою зчитування показів та першим числом календарного місяця.

У разі неотримання до початку четвертого календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, показів лічильника та за умови, що лічильник електричної енергії не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний обсяг розподілу та споживання електричної енергії по споживачу за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання відповідно до кодексу комерційного обліку, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 311.

Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника електричної енергії, визначення фактичного обсягу розподілу та споживання електричної енергії за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показів та показів, на які споживачем здійснено розрахунки.

Тобто, умовами вищевказаногодоговору передбачений обов`язок споживача передавати показники лічильника за відсутності дистанційного зчитування лічильника і вказаний алгоритм проведення нарахувань у випадку невиконання споживачем такого обов`язку.

Як зазначено вище, 10.11.2022 позивачці було встановлено багатозонний електролічильник GAMA 300 G3B 144, облік за яким ведеться із застосуванням різних тарифів залежно від часу доби. Згідно з п. 9 п. 1.2 ККОЕЕ та умовами комерційної пропозиції, споживач зобов`язаний не пізніше 4-го числа місяця подавати оператору системи показники окремо за денним і нічним тарифами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обов`язок позивачки щодо своєчасного щомісячного передання оператору системи розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» показників багатозонного лічильника у встановлені договором строки не виконувався.

Позивачка дійсно надала суду копії квитанцій та фотофіксації показників лічильника, однак аналіз цих документів свідчить, що передання показників та оплата вартості електричної енергії здійснювалися не в межах строків, визначених типовим договором та ККОЕЕ, а в значно пізніші дати. Зокрема, квитанція за травень 2024 року містить дату оплати 28.06.2024, за червень - 30.07.2024, за липень - 29.08.2024, за серпень - 13.09.2024 тощо (а. с. 8 - 11).

Такі дані підтверджують, що позивачка фактично передавала та фіксувала показники з суттєвою затримкою, а не раніше 4 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, як це прямо передбачено умовами договору та п. 8.6.5 ККОЕЕ. Відповідно, у розрахункові періоди оператор системи не отримував від позивачки актуальних даних лічильника, що унеможливлювало формування фактичних показників у встановленому порядку.

У зв`язку з цим, оператор системи розподілу обґрунтовано застосовував порядок визначення обсягів споживання, передбачений п. 8.6.5 ККОЕЕ, - шляхом формування оціночних (розрахункових) показів на підставі середньодобового споживання, з наступним коригуванням згідно з п. 8.6.6 ККОЕЕ після отримання фактичних даних під час контрольних оглядів або зчитування лічильника.

Отже, несвоєчасне подання показників та проведення оплат із суттєвою затримкою, об`єктивно призвело до застосування оператором системи розподілу саме розрахункових механізмів визначення обсягів споживання, які передбачені нормативними актами, та є єдино можливими за таких умов. Відтак, підстави для визнання таких розрахунків неправомірними відсутні.

Опублікована в матеріалах справи інформація ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» свідчить про поступове фіксування показників лічильника у 2023-2024 роках, а саме: від 12 256 кВт станом на 13.02.2023 до 51 104 кВт станом на 02.12.2024. Ці дані оператор отримував шляхом власної фотофіксації, що вказує на реальне споживання електроенергії позивачкою.

Посилання ОСОБА_1 на самостійно зроблені фотознімки показників за червень і вересень 2024 року не можуть бути прийняті як належний доказ, оскільки передання таких показників оператору системи розподілу не підтверджено. Відповідно, такі дані не могли бути враховані при формуванні обсягів споживання.

Як убачається з розрахунків оператора системи розподілу та переданої ним інформації, у зв`язку з відсутністю показників позивачки були застосовані розрахункові обсяги, а після фіксації показників 29.07.2024 проведено коригування обсягів споживання за травень, червень та липень 2024 року. Аналогічно, через неподання показників у серпні та вересні 2024 року оператор визначив обсяги у 591 кВт та 566 кВт відповідно.

У сукупності ці дані свідчать, що за період з грудня 2023 року по вересень 2024 року оператором системи розподілу визначено фактичний загальний обсяг споживання у розмірі 23 774 кВт, що у грошовому еквіваленті становить 68 762,52 грн, в той час як сплачено позивачкою лише 42 120,80 грн.

Отже, на дату формування попередження про припинення електропостачання - 07.11.2024 - заборгованість ОСОБА_1 за договором № 400834163 за період з червня 2024 року по вересень 2024 року становила 26 641,72 грн.

Зазначені обставини, з урахуванням невиконання позивачкою встановленого законом порядку подання показників та відсутності доказів своєчасного передання даних оператору системи розподілу, спростовують її твердження про відсутність заборгованості та про наявність переплати.

Крім того, колегія суддів також ураховує й наявність попередніх та поточних спорів щодо стягнення заборгованості з позивачки, що в свою чергу свідчить про системний та неврегульований характер взаємовідносин між сторонами, а також про непослідовне виконання позивачкою зобов`язань зі сплати вартості спожитої електричної енергії відповідно до умов договору.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини виникли внаслідок неналежного виконання позивачкою своїх обов`язків як споживача електричної енергії, а дії оператора системи розподілу та постачальника щодо визначення обсягів споживання і формування заборгованості здійснювались відповідно до вимог ККОЕЕ та умов договору.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Доводи апеляційної скарги про своєчасну передачу показників та регулярну оплату спожитої електричної енергії не підтверджені належними та допустимими доказами. Факт подання позивачкою до суду копій квитанцій і фотофіксації лічильника не свідчить про передачу цих показників оператору системи розподілу, оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про отримання відповідних показників від позивачки у строки, визначені умовами договору - до 4 числа місяця, наступного за розрахунковим. При цьому, як зазначено колегією суддів вище, квитанції, подані позивачкою, навпаки, свідчать про несвоєчасність дій, оскільки дати оплат (28.06, 30.07, 29.08, 13.09 тощо) спростовують твердження про передачу показників у встановлені строки. Більш того, фото показників не містять жодного підтвердження про їх надсилання чи отримання оператором системи розподілу.

Позивачка не надала доказів, що оператор системи підтвердив прийняття таких показників чи врахував їх у розрахунках.

ОСОБА_1 стверджує, що за червень-вересень 2024 року вона спожила лише 1 295 кВт на суму 4 123,44 грн, однак, ці розрахунки ґрунтуються на власних, не підтверджених оператором системи показниках, які не були передані вчасно, не були зафіксовані оператором системи розподілу, не відображені у даних комерційного обліку, суперечать офіційним даним ДТЕК щодо фактичних показників лічильника станом на 29.07.2024, 22.11.2024, 02.12.2024.

Відповідно до ККОЕЕ єдиними підставами для формування обсягів споживання є:

1. фактичні показники, отримані ОСР,

2. або оціночні (розрахункові) показники, якщо фактичні не подані вчасно.

Отже, розрахунки позивачки, виконані самостійно, не можуть мати юридичного значення для визначення обсягів споживання.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд врахував дані з грудня 2023 року, хоча предмет спору - червень-вересень 2024 року, є таким, що спотворює фактичні обставини, адже суд першої інстанції не визначав заборгованості за грудень 2023 року та не розглядав цей період як предмет позову. Колегія суддів відмічає, що суд використовував дані з грудня 2023 року виключно для розуміння загальної динаміки показників лічильника та механізму коригувань, здійснених ОСР у порядку п. 8.6.5-8.6.6 ККОЕЕ, адже ці дані є необхідними для визначення коректності розрахунків ОСР у наступних місяцях.Відтак, включення цих даних має суто технічний характер і не впливає на предмет спору, але підтверджує системність несвоєчасної передачі показів позивачкою.

Посилання на те, що в справах щодо визначення обсягів споживання електроенергії єдиними доказами можуть бути акти перевірки чи акти про порушення, є помилковими.

Відповідно до ККОЕЕ акти про порушення складаються лише у разі виявлення порушення ПРРЕЕ. Водночас, в даних правовідносинах правопорушень відповідачем не встановлено, отже підстав для складання актів не було. Скаржниця помилково ототожнює поняття неналежного виконання зобов`язання із порушеннями ПРРЕЕ, адже розрахунки здійснювалися не внаслідок порушення, а внаслідок непередання позивачкою щомісячних показників, що регулюється зовсім іншими нормами - п. 8.6.5-8.6.6 ККОЕЕ.

За таких обставин, відсутність актів не лише не є порушенням, а свідчить про відсутність у ОСР підстав для їх складання.

Практика Верховного Суду, на яку посилається позивачка, не стосується відносин, де застосовано алгоритм розрахункових показів у зв`язку з непереданням даних.

Колегія суддів відмічає, що всі доводи апеляційної скарги зводяться до самостійних розрахунків позивачки, які не підтверджені оператором системи, не підтверджених доводів про передачу показників та помилкового тлумачення норм ККОЕЕ, в той час, як відповідачем надано суду офіційні дані ОСР, підтверджені показники лічильника, витяги з програм обліку, коректні розрахунки відповідно до ККОЕЕ.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 червня 2025 року залишенню без змін.

Відповідно, з відзиву на апеляційну скаргу, представником відповідача порушено питання про стягнення з позивачки витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000 грн.

Відповідно до положень частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та

виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи убачається, що відповідачем зроблено відповідну заяву про понесення витрат на правничу допомогу у відзиві на апеляційну скаргу, тобто, до судових дебатів.

До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвокат Андрієвська О. В. надала суду: договір про надання правової допомоги № 3 від 04.06.2020 із протоколом № 13 від 13.12.2024; акт приймання-передачі наданих послуг від 18.09.2025.

З протоколу №1 від 13.12.2024 убачається, що вартість послуг за надання правничої допомоги адвокатом Андрієвської О. В. в суді апеляційної інстанції становить 50 000 грн.

Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В іншій своїй постанові у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Отже, при зверненні за відшкодуванням варто пам`ятати, що при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.)

Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Як свідчить судова практика, при зменшенні витрат на правову допомогу слід також ураховувати чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (див. постанову Верховного Суду № 910/20852/20).

Колегія суддів ураховує, що при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу необхідно перевіряти чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

Водночас, в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Оцінюючи заявлений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, проаналізувавши зміст наданих адвокатом послуг та їх фактичний обсяг, колегія суддів вважає, що заявлена сума у розмірі 50 000 грн не є пропорційною складності справи, обсягу виконаної роботи та реальним витратам часу адвоката.

Колегія суддів бере до уваги, що відзив на апеляційну скаргу за своїм змістом є значною мірою тотожним відзиву на позовну заяву, поданому у суді першої інстанції, і не вимагав суттєвої додаткової підготовки чи проведення складних юридичних досліджень. Участь представника відповідача в судовому засіданні здійснювалася в режимі відеоконференції, що також істотно зменшує реальні витрати часу та зусиль адвоката, зокрема на прибуття до суду та очікування розгляду справи.

Крім того, колегія суддів ураховує фактичний майновий стан позивачки та наявність інших судових проваджень щодо стягнення з неї значних сум заборгованості, а відтак стягнення витрат у заявленому розмірі очевидно створювало б для неї надмірний та непропорційний фінансовий тягар, що суперечить принципам справедливості та розумності розподілу судових витрат.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 5 000 грн

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 червня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (, 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 8-В) витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2025 року

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура