КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3973/25
Провадження № 2/552/1981/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2025 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Дмитриченковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки майна зі спільної часткової власності,-

В С Т А Н О В И В:

16.05.2025 року до Київського районного суду м.Полтави звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки майна зі спільної часткової власності. В позовній заяві вказували на те, що вони є власниками частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Частина будинку, що належить позивачам, ізольована від частин інших співвласників, має окремий в`їзд та окрему систему водопостачання, водовідведення, опалення. Іншими співвласниками частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Восени 2024 року позивачі звернулися до співвласників домоволодіння з пропозицією укласти договір про поділ спільного майна відповідно до часток, якими вони володіють, проте досягнути згоди не вдалося. Просили суд, виділити ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в окремий самостійний об`єкт нерухомого майна 19/30 частин житлового будинку з частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 88,9 метрів квадратних, житловою площею 54,6 метрів квадратних, що складається з: кухні №1-1 площею 10,4 м2, кімнати №1-2 площею 14,9 м2, кімнати №1-3 площею 14,5 м2, кімнати №1-4 площею 10,3 м2, ванни №1-5 площею 6,7 м2, сіни №1-6 площею 7,1 м2, кухні №2-2 площею 10,1 м2, кімнати №2-3 площею 14,9 м2; погрібу літ. А1, сараю літ.З, огорожі №2, визначивши право власності на цей окремий об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Припинити право спільної часткової власності на 19/30 (71/150+4/25) частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Встановити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1009 м2, виділивши у користування

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельну ділянку згідно варіанту №1 Висновку, складеному за результатами будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження, з урахуванням вже наявного фактичного порядку користування та будівельно-технічних норм, загальною площею 611 м2.

Ухвалою суду від 19.05.2025 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

20.06.2025 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_4 , з якої вбачається, що він з позовними вимогами ознайомлений в повному обсязі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Розгляд справи просить проводити за його відсутності.

Представником позивачів адвокатом Кожевніковою Т.П. подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Ухвалою суду від 20.10.2025 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтями 321, 317, 319 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності спільною частковою власністю.

Частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини, цього майна у власність, учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Згідно інформаційної довідки від 28 лютого 2025 року №415703700 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві власності:

ОСОБА_2 - 4/25 частки на праві спільної часткової власності. Вказане право виникло на підставі договору дарування від 27 лютого 1987 року, за реєстром №2-428;

ОСОБА_1 71/150 частки на праві спільної часткової власності, згідно договору дарування від 26 вересня 2005 року, номер в реєстрі нотаріальних дій 2070.

ОСОБА_3 1/5 частки на праві спільної часткової власності, згідно договору дарування ВЕТ/519979 від 27 вересня 2007 року, номер в реєстрі нотаріальних дій 5503

ОСОБА_4 1/6 частки на праві спільної часткової власності, згідно договору дарування від 18 жовтня 2011 року, номер в реєстрі нотаріальних дій 5428.

Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, вбачається, що він складається з чотирьох ізольованих приміщень з окремими виходами загальною площею 155,5 кв. м, житловою площею 141,2 кв. м.

Частина будинку та господарських будівель та споруд, яка належить позивачам складає 19/30 частини об`єкту (71/150+4/25=19/30) та складається, згідно технічного паспорта, з:

- частини житлового будинку загальною площею 88,9 м2, житловою площею 54,6 м2, у складі приміщень: кухня №1-1 площею 10,4 м2, кімната №1-2 площею 14,9 м2, кімната №1-3 площею 14,5 м2, кімната №1-4 площею 10,3 м2, ванна №1-5 площею 6,7 м2, сіни №1-6 площею 7,1 м2, кухня №2-2 площею 10,1 м2, кімната №2-3 площею 14,9 м2;

- погріба літ. А1, сарай літ.З, огорожа №2.

Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 17 січня 2025 року № 75 вбачається, що за технічними показниками об`єкт є відокремленим, має окремий вхід, комунікації та може бути виділений в натурі в окрему житлову будівлю.

Встановлено, що за роки користування об`єктом спільної часткової власності між співвласниками встановився порядок користування земельною ділянкою. Площа земельної ділянки, що перебуває в користуванні позивачів становить 611 м2, окремо виділена, має окремий вихід на провулок ОСОБА_5 , вже тривалий час встановлено паркан на межі частин.

Кожна частина житлового будинку забезпечена окремими вводами газопостачання, водопостачання та електропостачання.

Виходячи з вищенаведеного, частки у житловому приміщенні, які бажають виділити позивачі, можна виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна, без порушення цільового призначення, не порушуючи при цьому прав і законних інтересів інших співвласників.

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, частина якого підлягає виділу, знаходиться на неприватизованій земельній ділянці, площа якого, згідно кадастрового плану (додається) складає 1009 м2. кадастровий номер земельної ділянки не визначений.

Між співвласниками за роки володіння нерухомим майном не досягнуто згоди, щодо процедурних питань для оформлення права власності на землю, проте склався фактичний порядок користування земельною ділянкою, в результаті чого ними встановлено тверді межові знаки. Площа земельної ділянки під частиною домоволодіння, що підлягає виділу, відповідає розміру належної позивачам частки, вирахованої з урахуванням часток інших співвласників.

У висновку, складеному за результатами будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження, запропоновано варіант можливого користування земельною ділянкою після проведення виділу, з урахуванням вже наявного фактичного порядку користування та будівельно-технічних норм. Частини відповідно до наведеного ним порядку користування окремо виділені, мають окремі виходи та виїзди на провулок Сергія Іваненка безпосередньо, що відповідає нормам чинного законодавства.

За змістом частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частинами першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

У постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6- 841 цс 16 зроблено висновок про те, що в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, якщо до вирішення спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Отже співвласники мають право на користування земельною діяльною, закріпленою за домоволодінням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , пропорційно їх часткам.

Запропонований у висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 17.01.2025 №75, варіант відповідає пропорційності часток осіб у праві власності на домоволодіння, відповідає фактичному користуванню земельною ділянкою. Вказаний варіант не завдає шкоди раціональному використанню земельної ділянки, в тому числі із урахуванням видового використання земельної ділянки, відповідає інтересам кожного із сторін, при цьому не позбавляє можливості кожного з співвласників користуватись своєю частиною домоволодіння, враховуючи проходи до будинку, споруд та на вулицю.

У випадку виділу в натурі частки земельної ділянки, співвласнику якому вона виділяється, надається право на ту частину землі, на якій розташована відокремлена частина житлового приміщення, що виділяється співвласнику.

Статтею 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як встановлено судом, виділення в натурі в окрему одиницю із спільної часткової власності необхідно позивачам для реалізації свого права на розпорядження та володіння своїм майном

Отже, на підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в окремий самостійний об`єкт нерухомого майна 19/30 частин житлового будинку з частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 88,9 метрів квадратних, житловою площею 54,6 метрів квадратних, що складається з: кухні №1-1 площею 10,4 м2, кімнати №1-2 площею 14,9 м2, кімнати №1-3 площею 14,5 м2, кімнати №1-4 площею 10,3 м2, ванни №1-5 площею 6,7 м2, сіни №1-6 площею 7,1 м2, кухні №2-2 площею 10,1 м2, кімнати №2-3 площею 14,9 м2; погрібу літ. А1, сараю літ.З, огорожі №2, визначивши право власності на цей окремий об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Припинити право спільної часткової власності на 19/30 (71/150+4/25) частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Встановити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1009 м2, виділивши у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельну ділянку згідно варіанту №1 Висновку, складеному за результатами будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження, з урахуванням вже наявного фактичного порядку користування та будівельно-технічних норм, загальною площею 611 м2.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення складено 27.11.2025 року.

Головуючий суддя Т.В.Турченко