Справа № 570/1979/25
Номер провадження 2-с/570/19/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року

Рівненський районий суд Рівненської області в особі судді Гнатущенко Ю.В., розглянувши в м. Рівне заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу, -

в с т а н о в и в :

19.05.2025 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" було видано судовий наказ про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 16957 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 302,80 грн.

Боржниця, вважаючи вимоги стягувача необґрунтованими, подала заяву про скасування судового наказу, в якій посилається на те, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не належить їй на праві власності, оскільки проданий нею ще у жовтні 2021 року.

Зазначає, що п`ятнадцятиденний строк для оскарження судового наказу, встановлений відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України, пропущений нею з поважних причин, оскільки судовий наказ № 570/1979/25 в порядку, визначеному статтею 169 ЦПК України, їй не надсилався та нею отриманий не був, оскільки вона не проживає за адресою, вказаною у заяві про видачу судового наказу. Про видачу судового наказу ОСОБА_1 дізналася лише після відкриття виконавчого провадження АСВП №79227986, отримавши повідомлення в мобільному додатку "ДІЯ", а також після арешту її рахунків 30.09.2025 та безпідставного списання коштів 02.10.2025 року.

Також в заяві ОСОБА_1 просить здійснити поворот виконання судового наказу. Заява мотивована тим, що на виконання судового наказу Рівненського районного суду Рівненської області від 19.05.2025 року у справі №570/1979/25 в межах примусового виконавчого провадження №79227986 зі ОСОБА_1 стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" заборгованість в сумі 1352 грн. 06 коп. Враховуючи наведене, просить суд вирішити питання про поворот виконання судового наказу та стягнути з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на її користь 1352,06 грн.

Додатково просить суд зобов`язати, у разі стягнення, повернути приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.В. для ОСОБА_1 стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження на її рахунок.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково.

Щодо скасування судового наказу.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Частиною другою статті 171 ЦПК України передбачено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Враховуючи, що ОСОБА_1 наводить у своїй заяві причини неподання заяви у строк, передбачений ч.1 ст.170 ЦПК України, а також наводить докази на підтвердження таких обставин, суд вважає, що наявні підстави для поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу.

Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» судовий наказ видається лише за умови безспірності вимог.

Враховуючи те, що з правовідносин, які склалися між заявницею ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" вбачається спір про право, суд дійшов висновку, що судовий наказ №570/1979/25 слід скасувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Щодо повороту виконання судового наказу.

Відповідно до ч.3 ст.171 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Як визначено у ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Судом встановлено, що судовим наказом від 19.05.2025 року у справі №570/1979/25 зі ОСОБА_1 на користь ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" стягнуто заборгованість в сумі 16957 грн. 80 коп. та 302,80 грн. судового збору.

Судовий наказ звернуто до примусового виконання. 30.09.2025р. відкрито виконавче провадження №79227986 щодо стягнення боргу зі ОСОБА_1 на користь ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

В ході виконання судового наказу 02.10.2025р. зі ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №79227986 стягнуто кошти в сумі 1352,06 грн. Факт такого стягнення підтверджується засвідченою ОСОБА_1 копією довідки АТ КБ "Приватбанк" від 09.10.2025р. №9KVSQ2UCCMA6JU54.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено уст. 446 Цивільного процесуального кодексу України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Згідно з ч. 6 ст. 444 ЦПК України, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Поворот виконання рішення суду є самостійним способом захисту прав і певною процесуальною формою поновлення судом порушених прав зацікавлених осіб у разі, коли судове рішення виконане, але згодом його скасовано.

Враховуючи те, що стягнення заборгованості здійснювалося на підставі судового наказу від 19.05.2025 (справа №570/1979/25), який підлягає скасування, суд дійшов висновку, що сума заборгованості, яка була стягнута зі ОСОБА_1 , підлягає поверненню в порядку повороту виконання судового рішення.

Щодо зобов`язання повернення приватним виконавцем (у разі стягнення) виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження.

Заявниця ОСОБА_1 у своїй заяві також просить зобов`язати, у разі стягнення, приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.А. повернути їй стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження на її банківський рахунок. На це суд зауважує наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішенняорганами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно із ч.7 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Частиною 2 статті 42 «Про виконавче провадження» встановлено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження є коштами виконавчого провадження.

Відповідно до частини 3статті 45 Закону України «Про виконавче провадження`основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Положеннями статті 444 ЦПК України передбачений поворот виконання саме рішення суду, тоді як винагорода виконавця, витрати виконавчого провадження та витрати за користування Автоматизованою системою виконавчого провадження не є сумами, присудженими до стягнення з відповідача за рішенням суду. А тому основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження, стягнуті на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження`при виконанні судового рішення, не можуть бути предметом розгляду заяви про поворот виконання судового рішення.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 296/7644/17 та від 20 жовтня 2021 року у справі № 521/5241/18, ухвалі Верховного Суду від 29 листопада 2024року у справі№ 466/12475/23.

Отже, в порядку повороту виконання скасованого судового рішення підлягає поверненню боржнику безпідставно стягнуте з нього саме за скасованим рішенням, а виконавчий збір, винагорода приватного виконавця та витрати на проведення виконавчих дій, які за своєю правовою природою не є судовими витратами у справі, не можуть повертатися за правилами вирішення питання про поворот виконання судового рішення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що у цій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 444 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви та скасування судового наказу - задоволити частково.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для подання заяви про скасування судового наказу.

Судовий наказ у справі №570/1979/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, що був виданий 19.05.2025 року, - скасувати.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Допустити поворот виконання судового наказу від 19.05.2025 року у справі №570/1979/25.

В порядку повороту виконання судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 19.05.2025 року у справі №570/1979/25 стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1352 (одна тисяча триста п`ятдесят дві) грн. 06 коп.

У зобов`язанні, у разі стягнення, повернення приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким Андрієм Андрійовичем, ОСОБА_1 стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження на рахунок заявниці - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Гнатущенко Ю.В.