Провадження № 2/641/97/2025 Справа № 641/3417/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Боговського Д.Є.,

за участю секретаря судового засідання Білоконь І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА», третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кравченко Наталія Сергіївна, про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений 05.03.2019 між нею та ТОВ «Пенсіон-ЮА», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко Н.С., у зв`язку із неналежним забезпеченням догляду та допомогою, односторонньою зміною розміру щомісячного грошового забезпечення, не проведенням індексації щомісячних платежів.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що у 2018 році по телебаченню вона побачила рекламу, де пропонували людям похилого віку допомогу. Вона зателефонувала по вказаному номеру для з`ясування умов, які надаються самотнім людям, однак жодних домовленостей на той час не було досягнуто. Навесні 2019 року до позивача прийшла ОСОБА_2 , яка представилась довіреною особою ТОВ «Пенсіон-ЮА», та запропонувала укласти договір довічного утримання, за умовами якого позивачу було обіцяно допомогу у догляді, придбання продуктів харчування, оформлення путівки в санаторій. 05.03.2019 було укладено вказаний договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом. Згідно умов даного договору ТОВ «Пенсіон-ЮА» зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_1 , а саме забезпечувати грошовими ресурсами, на які остання самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, одноразове утримання визначено в розмірі 10000,00 грн., щомісячне утримання було оцінено в 500 грн. Крім того, ТОВ «Пенсіон-ЮА» зобов`язався щомісячно оплачувати житлово-комунальні послуги на 1/2 частки квартири, організувати поховання ОСОБА_1 або компенсувати вартість ритуальних послуг особі, що здійснить поховання. Пунктом 7 даного договору було зазначеного, що грошове утримання буде щомісячно виплачуватися шляхом перерахування на банківський рахунок ОСОБА_1 або готівкою під розписку. При цьому, окремо було зазначено, що сума грошового щомісячного утримання підлягає індексації.

Того ж дня, 05.03.2019 було укладено письмовий договір про надання соціальних послуг із Громадською організацією «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів «Пенсіон», який зі слів ОСОБА_2 є невід`ємною частиною договору довічного утримання. Протягом перших двох місяців ОСОБА_2 телефонувала позивачці та цікавилась її здоров`ям, згодом її дзвінки припинились.

У травні 2021 року позивач звернулась до ТОВ «Пенсіон-ЮА» із проханням відремонтувати вікно на кухні, позивачу було обіцяно напрати робітника, який виконає роботи за окрему плату, однак ремонт так і не був виконаний.

Навесні 2022 року у позивача погіршилось самопочуття, вона не могла саме себе забезпечувати та звернулась до відповідача із проханням надати їй людину, однак жодної реакції не було. В травні 2022 року позивачу було перераховано лише 250 грн., обґрунтуванням зниження розміру утримання стало посилання на воєнний стан. Жодної іншої допомоги, окрім перерахування коштів поштовими переказами, відповідач з червня 2019 року не надавав, хоча однією із умов укладання договору довічного утримання був догляд за позивачем, оскільки вона є самотньою людиною. Крім того, з моменту укладення договору не здійснювалась індексація щомісячних платежів.

Ухвалою суду від 12.07.2024 відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача ТОВ «Пенсіон-ЮА» адвокатом Кушнарьовим Є.І. було подано відзив на позов, в якому відповідач вказував, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Зазначав, що між позивачем та представником ТОВ «Пенсіон-ЮА» ОСОБА_2 було досягнуто домовленості щодо істотних умов договору довічного утримання, в якому було передбачено суму одноразової грошової допомоги в розмір 10000,00 грн., суму щомісячного грошового утримання в розмірі 500 грн. поштовим переказом, а також вартість житло-комунальних послуг, які нараховують на належну ОСОБА_1 1/2 частини квартири, які також мають поштовим переказом перераховуватися на адресу позивача; своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила, що вказаний договір довічного утримання передбачає лише виплату грошей, а будь-який догляд ТОВ «Пенсіон-ЮА» не зобов`язаний надавати. Сторонами договору були визначені його істотні умови, а саме вчасна оплата щомісячних платежів і довічне право проживання ОСОБА_1 у квартирі, при цьому остання приймає на себе обов`язок зберігання квартири та підтримання її в належному стані, а також оплату житлово-комунальних послуг, спожитих понад норму.

Згідно умов укладеного договору ТОВ «Пенсіон-ЮА» не зобов`язаний забезпечувати позивача доглядом, умови договору це пряме вираження внутрішньої волі та бажання позивача. ОСОБА_1 не було надано доказів, що вона не здатна самостійно себе доглядати, обслуговувати або потребує сторонньої допомоги. Позивач зверталась із проханням виконати ремонті роботи, які були виконані. Не проведення індексації щомісячного грошового утримання не є порушенням істотних умов договору. Позивач отримує субсидію на житлово-комунальні послуги, заборгованість відсутня.

За таких обставин, ТОВ «Пенсіон-ЮА» виконує умови договору довічного утримання з моменту його укладення належним чином та в повному обсязі, а одностороння та безпідставна відмова позивача від договору довічного утримання не є підставою для його розірвання за рішенням суду, оскільки жодних істотних порушень договору не встановлено.

Позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, з якого вбачається, що пунктом 7 договору довічного утримання було передбачено, що щомісячна виплачувана сума повинна бути проіндексована, однак цього не було зроблено, що є порушенням умов договору. Крім того, ТОВ «Пенсіон-ЮА» односторонньо зменшив суму щомісячного грошового утримання до 250,00 грн. до закінчення бойових дій, що позбавляє позивача можливості забезпечувати свої мінімальні потреби.

Представником відповідача ТОВ «Пенсіон-ЮА» адвокатом Кушнарьовим Є.І. подано заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначає, що від ОСОБА_1 не надходило заяв щодо індексації суму щомісячного грошового утримання, твердження позивача про зменшення в односторонньому порядку розміру щомісячного грошового утримання не відповідає дійсності та не підтверджено доказами, а пропозиції про мирне врегулювання спору позивач відкидає без пояснення причин.

Ухвалою суду від 03.03.2025 закрито підготовче провадження у справі, справи призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кочнєва Л.В. підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Пенсіон-ЮА» адвокат Кушнарьов Є.І. у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні.

Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кравченко Н.С. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, пояснень по суті спору не надавала.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Так, відповідно до положень ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Так, ними можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Пенсіон-ЮА», від імені і в інтересах якого діє ОСОБА_2 , було укладено договір довічного утримання, посвідчений 05 березня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко Н.С., за умовами якого ОСОБА_1 передає у власність ТОВ «Пенсіон-ЮА» 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , а ТОВ «Пенсіон-ЮА» зобов`язується забезпечити ОСОБА_1 утриманням довічно на умовах цього договору, а саме забезпечувати грошовими ресурсами, на які ОСОБА_1 самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами; щомісячне утримання складає 500,00 грн., яке буде виплачуватися на банківську картку, відкриту на ім`я ОСОБА_1 , або поштовим переказом на адресу ОСОБА_1 , або готівкою на руки під розписку. Крім цього, ТОВ «Пенсіон-ЮА» зобов`язаний щомісячно оплачувати житлово-комунальні послуги на 1/2 частки квартири у встановлені відповідними договорами строки; оплата житлово-комунальних послуг здійснюється ОСОБА_1 самостійно.

Пунктом 7 Договору визначено, що сума грошового щомісячного утримання підлягає індексації у порядку, визначеному законом. Несвоєчасна сплата індексації не є порушенням істотних умов договору.

Також пунктом 8 Договору визначено, що сторонами договору погоджено одноразове грошове утримання в розмірі 10000,00 грн., який не підлягає перегляду чи індексації, і яке ОСОБА_1 отримала повністю від представника ТОВ «Пенсіон-ЮА» перед підписання даного договору.

Пунктом 11 Договору визначено, що ТОВ «Пенсіон-ЮА» гарантує, що ОСОБА_1 залишає за собою довічне право на проживання на всій площі у вказаній квартирі, яка відчужується, а ТОВ «Пенсіон-ЮА» не має права реєструвати в квартиру інших осіб.

Згідно пункту 12 Договору, істотними умовами договору вважатимуться вчасна оплата щомісячних платежів ТОВ «Пенсіон-ЮА» в межах, встановлених даним договором, і довічне право на проживання на всій площі у вказаній квартирі ОСОБА_1 .

Пунктом 13 Договору передбачено, що договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання істотних умов і відмови від добровільного розірвання однієї зі сторін у судовому порядку.

Того ж дня, 05 березня 2019 року між ОСОБА_1 та Громадською організацією «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів «Пенсіон» було укладено договір про надання соціальних послуг, предметом якого є безкоштовне надання соціальних послуг відповідно до індивідуального плану надання соціальних послуг.

Сторони не оспорюють і цей факт підтверджується матеріалами справи, що за адресою: АДРЕСА_2 , відсутня заборгованість за житло-комунальні послуги.

При цьому, позивач ОСОБА_1 стверджує, що починаючи з березня 2022 року ТОВ «Пенсіон-ЮА» неналежним чином виконує свої зобов`язання за договором, в односторонньому порядку зменшив розмір щомісячного грошового утримання майже в половину, пояснюючи це воєнним станом, введеним на території України, що впливає на майновий стан ТОВ «Пенсіон-ЮА», а також жодного разу з моменту укладення даного договору не здійснив індексацію щомісячного грошового забезпечення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 і саме зі слів останньої їй відомо, що ТОВ «Пенсіон-ЮА» не належним чином здійснює догляд, оскільки ОСОБА_1 частко звертається до неї за допомогою.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 вона знає особисто. Протягом тривалого часу вона разом із ОСОБА_1 спілкувалась, остання їй розповідала про своє життя, сімейний стан, стан здоров`я, та нарешті погодилась на укладення договору довічного утримання, обговоривши усі істотні його умови, які і були відображені в тексті договору. Жодних письмових звернень від ОСОБА_1 до неї не надходило з питань надання додаткової допомоги, окрім грошової, яка визначена договором.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Глава 57 ЦК України регулює порядок укладення, виконання та розірвання договору довічного утримання. Згідно ст. 744 ЦК за договором довічного утримання одна сторона передає другій стороні у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно ,взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчуджувача утриманням та /або/ доглядом довічно. Договір довічного утримання є одностороннім договором, за яким набувач наділений обов`язками, а відчуджувач правами.

Перелічені в договорі довічного утримання види утримання і догляду мають бути визначені у грошовій оцінці. Розмір утримання та догляду підлягає індексації відповідно до чинного законодаства, оцінка має здійснюватись згідно з цінами, що склалися на ринку товарів та послуг.

Стаття 755 ЦК передбачає підстави розірвання договору довічного утримання, зокрема, з ініціативи відчуджувача це у випадку невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Положення частини першої статті 755 ЦК України не містять визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому, вирішуючи зазначене питання, суд має враховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

За приписами частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, для розірвання вказаного договору з вказаних підстав достатньо встановлення факту неналежного виконання набувачем умов договору.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Належним виконанням зобов`язання слід вважати тоді, коли відповідач виконує всі взяті на себе обов`язки за договором.

Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 13.05.2021 у справі № 752/818/17 зроблено висновок, що саме відповідач у випадку належного виконання умов договору має можливість надати відповідні докази цього, оскільки позивач у такому випадку позбавлена об`єктивної можливості надати докази невиконання умов договору щодо сплати щомісячного грошового утримання, оскільки відсутність дій свідчить про відсутність доказів на підтвердження їх вчинення.

Відповідно до ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

За приписами частини першої статті 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане.

Оскільки позивачем заявлено вимогу про застосування наслідків розірвання договору довічного утримання, то вказана позовна вимога підлягає задоволенню з урахуванням вимог статті 756 ЦК України, та передане у власність набувачу майно підлягає поверненню відчужувачу.

Приймаючи рішення у даному спорі, суд виходить із змісту договірних відносин в цілому, та договору довічного утримання зокрема. Тобто, права і обов`язки сторін у даному договорі базуються в першу чергу на їх вільному волевиявленні, яке висловлюється та закріплюється умовами договору. Аналіз нормативно-правового регулювання відносин довічного утримання дозволяє зробити висновок, що утримання включає в себе забезпечення матеріальними та грошовими ресурсами. При цьому, догляд пов`язується не тільки із наданням матеріальної допомоги, а опосередковується своєрідною участю набувача в житті відчуджувача, та повинен охоплювати психологічну підтримку і морально-емоційні відносини маж відчуджувачем та набувачем.

Як стверджувала у судовому засіданні позивачка, з березня 2022 року стан здоров`я її став погіршуватись, витрати на її утримання та лікування значно зросли, вона неодноразово зверталась у телефонному режимі до ТОВ «Пенсіон-ЮА» та ОСОБА_2 із проханням надати допомогу у проведення дрібних ремонтних робіт, направлення до неї людини для здійснення догляду. Вказувала, що ТОВ «Пенсіон-ЮА» в односторонньому порядку з березня 2022 року зменшив майже вдвічі розмір щомісячного грошового утримання, жодного разу з моменту укладення договору не здійснив індексацію щомісячного грошового утримання.

Як вбачається із змісту оспорюваного договору обов`язки відповідача визначаються у забезпечені щомісячних грошових утримань для задоволення потреб, для нормальної життєдіяльності у розмірі 500 грн., суми для оплати комунальних платежів, сплату індексації сум грошового утримання та одноразове грошове утримання.

Позивачка стверджує, що відповідачем фактично продовж трьох років не виконувалась сплата індексації, що істотно впливало на задоволення потреб для нормальної життєдіяльності, оскільки з моменту укладення договору про довічне утримання на державному рівні мала місце інфляція. Тим самим відповідачем порушено вимоги п. 7 договору.

Сторони не надали суду об`єктивно обґрунтованих розрахунків відповідності виплачених сум з урахуванням індексу інфляції споживчих цін відповідно до інформації Державної служби статистики України.

Як стверджувала позивачка, відповідач чи його представника умовами проживання, станом здоров`я, можливими проблемами її харчування чи лікування не цікавились, що викликало у останньої негативне відношення до ТОВ «Пенсіон-ЮА» та його представників, та відсутність бажання продовжувати будь-які відносини.

Суд прийшов до висновку, що ТОВ «Пенсіон-ЮА», укладаючи договір довічного утримання на умовах надання щомісячної допомоги ОСОБА_1 , 1949 р.н, яка проживає у іншому населеному пункті, мав би для налагоджування контакту із особою, яка потребує догляду від нього, періодично ревізувати її умови проживання, потреби у лікуванні чи додаткових послугах з метою уникнення виникнення морально-психологічних ситуацій несумісності учасників договору, за якої таке виконання стає неможливим.

Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оспорюваний договір підлягає розірванню, що не позбавляє відповідача вимагати відшкодування понесених ним витрат на утримання позивачки в подальшому.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги, акту наданих послуг, ордеру, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю позивачем понесено витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на викладене, з урахуванням ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. та суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 255, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА» про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 05 березня 2019 року між ОСОБА_1 та Товариствам з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко Н.С.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА», реєстраційний код 12973707, Естонська Республіка, Хар`юський повіт, м. Таллінн, район Кесклінн, 10152, вул. вул. Туукрі,19-315, адреса для листування: м. Київ, вул. Терещенківська,21 оф. 13.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кравченко Наталія Сергіївна, АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 27 листопада 2025 року.

Суддя Д.Є.Боговський