КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Катющенко В.П., у місті Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, відповідно до якого просив зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_4 :

-перебування ОСОБА_1 донькою ОСОБА_4 , без присутності матері ОСОБА_3 , з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, з 08:00 год. кожної першої та третьої суботи поточного місяця до 16:00 год. кожної першої та третьої неділі поточного місяця;

- надати ОСОБА_1 можливість щорічно зустрічатися та спілкуватися з донькою не менше 3 (трьох) годин протягом дня в день народження дитини, ОСОБА_4 з урахуванням графіку занять/навчання дитини, без присутності матері, за місцем проживання дитини, за місцем дитячих розваг та відпочинку або на іншій узгодженій сторонами території;

- надати ОСОБА_1 можливість щорічно зустрічатися спілкуватися з дочкою ОСОБА_4 у дні релігійних та офіційних свят (Новий рік, Різдво, Великдень, Трійця, День незалежності України) за місцем проживання дитини, за місцем дитячих розваг та відпочинку або на іншій узгоджені сторонами територій, без присутності матері ОСОБА_3

- спільний відпочинок ОСОБА_1 з донькою щорічно 14 (чотирнадцяти днів) поспіль в період з 20 червня та/або з 15 серпня, без присутності матері, з попереднім наданням відомостей матері ОСОБА_3 , про місце перебування ОСОБА_4 з батьком;

- проведення часу ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_4 у зимовий період протягом двох днів (зимові канікули в період відвідування навчального закладу), у весняний період протягом двох днів (весняні канікули в період відвідування навчального закладу), у осінній період протягом двох днів (осінні канікули в період відвідування навчального закладу) без присутності матері з ночівлею за місцем проживання батька;

- вільне спілкування батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4 за допомогою телефонного або іншого засобу зв`язку (Інтернет, соціальні мережі, в режимі відео зв`язку), що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, а саме: кожного дня з 18:30 год. до 19:30 год. по Київському часу.

В подальшому, 04 вересня 2025 року на адресу районного суду надійшло клопотання від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №755/6026/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Заява обґрунтована тим, що у квітня 2025 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року заява прийнята до розгляду та відкрито провадження. Позовна заява ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною подана до Дніпровського районного суду міста Києва пізніше - у липні 2025 року. Таким чином, справа про позбавлення батьківських прав є вирішальною для справи про перешкоджання у спілкуванні з дитиною, оскільки результат справи про позбавлення батьківських прав безпосередньо вплине на можливість або неможливість спілкування з дитиною, а отже, і на вирішення справи про усунення перешкод у спілкуванні.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження в даній справі до набрання законної сили рішення суду по цивільній справі №755/6026/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та набрання законної сили рішення у вказаній справі.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що суд першої інстанції залучив до справи в якості третьої особи ОСОБА_6 , при цьому не зазначивши на які права чи обов`язки та яким чином може вплинути майбутнє рішення у даній справі.

В обґрунтування вимог посилався на те, що предметом даної справи є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, до якого долучені усі докази, які дозволяють суду встановити та оцінити обставини і факти, які є предметом судового розгляду.

Вважає, що зупинення провадження у справі в якій предметом є позову усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, призведе до затягування розгляду справи, що порушить права та інтереси малолітньої дитини.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

19 листопада 2025 року на адресу апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, правильно не застосував положення ч. 2 ст. 252 ЦПК України, а тому доводи апеляційної скарги є помилковими та не спростовують правильність рішення суду.

Посилання апелянта, що зупинення провадження у справі призведе до затягування її розгляду не спростовує правильність рішення суду, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України - до набрання законної сили судовим рішення, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження у даній справі мотивував своє рішення тим, що розгляд даної цивільної справи, пов`язаний з розглядом справи №755/6026/25, яка перебуває в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва, а тому суд доходить висновку, що подана заява про зупинення провадження підлягає задоволенню.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року викладено висновок про те, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З огляду на зазначене для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи за наявності доказової бази та встановлених на підставі цих доказів фактичних обставин.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.

Визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі №6-1957цс16 та Верховним Судом у постанові від 10 березня 2021 року у справі №207/413/18, від 21 квітня 2022 року у справі №175/1814/19.

Як вбачається з матеріалів даної справи, у червні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, посилаючись на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою.

04 вересня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 до суду першої інстанції надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи №755/6026/25 за позовом за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що предметом розгляду справи №755/6026/25 є позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо доньки ОСОБА_4 , 2016 року народження. Водночас предметом спору у даній справі №755/12048/25 є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Вказував, що подання позовної заяви ОСОБА_3 та відкриття провадження у про позбавлення батьківських прав відбулось раніше, ніж ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Вважає, справа по позбавлення батьківських прав є вирішальною для справи про перешкоджання у спілкування з дитиною. Оскільки результат справи про позбавлення батьківських прав безпосередньо вплине на можливість або неможливість спілкування з диною позивачем, а отже, і на вирішення справи про усунення перешкод.

У зв`язку з чим, існує необхідність в зупиненні провадження у справі № 755/12048/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, у зв`язку з об`єктивною неможливість розгляду цієї справи до розгляду іншої справи № 755/6026/25.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою для зупинення провадження у даній справі став факт розгляду Солом`янським районним судом міста Києва цивільної справи №755/6026/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Проте суд першої інстанції в порушення вимог пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав об`єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі №755/6026/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити та оцінити при розгляді цієї справи наявність обставин (фактів), якими позивач обґрунтовував свої вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні.

Суд першої інстанції не обґрунтував, у чому саме полягає матеріально-правовий зв`язок між даною справою та справою №755/6026/25, тобто не мотивував, які саме факти, встановлені в іншій справі, будуть мати преюдиційне значення для цієї справи, та в чому полягає неможливість самостійного встановлення судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у цій справі.

Зокрема, у справі №755/6026/25 про позбавлення батьківських прав не вирішуються питання, які стосуються підстав, заявлених у даній справі про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні дитини, а також вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, позови у даних справах є відмінними і в обох справах обставини щодо наявності підстав для задоволення чи відмови в задоволенні позовних вимог підлягають доведенню сторонами за принципами рівності та змагальності і не є такими, що презюмуються.

Посилання сторони відповідача на взаємопов`язаність справ, ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №755/6026/25, суд першої інстанції має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи №755/12048/25.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої справи.

Аналогічні висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №756/11896/17, від 16 червня 2021 року у справі №686/26138/18.

Крім того, зупинення провадження у справі може призвести до порушення права позивача щодо розгляду справи у розумні строки.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та такі критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність правових підстав для застосування положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, а також не врахував норми закону, якими визначено строки розгляду справи й зупинив провадження у справі всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження є помилковою та перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв