Справа № 702/1047/24
Провадження № 2/702/55/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2025 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Барської Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Возної В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Полонської Л.П.,

представник відповідача СФГ «НОВА УКРАЇНА» не з`явився,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського (Фермерського) господарство «НОВА УКРАЇНА» про зобов`язання повернути земельну ділянку її власнику, скасування державної реєстрації змін до іншого речового права (права оренди),

в с т а н о в и в :

12.11.2024 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача і, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просить суд зобов`язати Селянське (фермерське) господарство «НОВА УКРАЇНА» повернути земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0273 площею 2,372 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Теолинської сільської ради Уманського району Черкаської області, її власнику ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; скасувати державну реєстрацію змін до іншого речового права (права оренди) на підставі рішення державного реєстратора.

У заяві ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є власником земельної ділянки площею 2,372 га з кадастровим номером :02:001:0273 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовується в адмінмежах Теолинської сільської ради (Монастирищенського) Уманського району, Черкаської області, за межами села Теолин.

Цю належну їй земельну ділянку на умовах Договору оренди б/н від 16.06.2012 на строк п`ять років вона передала у володіння і користування СФГ «НОВА УКРАЇНА».

Укладеною сторонами 27.11.2015 додатковою угодою строк Договору оренди продовжений іще на п`ять років, тобто до 30.09.2023.

Оскільки умови укладеного з відповідачем Договору оренди не влаштовували позивача, а строк оренди належної їй земельної ділянки спливав, то до 30.09.2023 вона неодноразово надсилала на адресу відповідача письмові повідомлення про те, щоб після спливу права оренди за укладеним між ними правочином він повернув належну позивачу земельну ділянку.

Також позивач стверджує, що з мотивів відсутності у неї оригіналів Договору оренди землі та укладеної у листопаді 2015 року Додаткової угоди з клопотаннями про надання їй оригіналів цих документів вона зверталась до відповідача.

У зв`язку із залишенням без реагування надісланих на адресу відповідача заяв, відповідач звернулась до реєстраційної служби і з отриманої Інформаційної довідки дізналася, що 04 квітня 2023 року державний реєстратор виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області Лісніченко Роман Миколайович згідно з рішенням з індексним номером 67109502 від 07 квітня 2023 року та Додатковою угодою від 02.04.2023 до Договору оренди землі б/н від 16.06.2012 зареєстрував право оренди відповідача на належну позивачу земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0273 іще на 7 років, до 30.09.2030.

На переконання позивача власної волі на укладення 02 квітня 2023 року Додаткової угоди до Договору оренди землі б/н від 16.06.2012 щодо продовження строку дії права оренди земельної ділянки строком до 30.09.2030 вона не виявляла, правочин не підписувала і про його існування дізналась тільки з Інформаційної довідки.

ОСОБА_1 стверджує, що Додаткова угода б/н від 02.04.2023 не відповідає дійсності, оскільки цей документ без її згоди зареєстрований невідомими особами, які з послідовним наслідуванням її особистого підпису підписали цей правочин.

Крім іншого, на думку позивача, Додатковою угодою від 02.04.2023

СФГ «НОВА УКРАЇНА» змінило п. 5 Договору і нормативно-грошову оцінку земельної ділянки визначило в 72 957,00 грн., що не відповідає відомостям Державного земельного кадастру.

Позивач переконана, що цією Додатковою угодою відповідач на власний розсуд встановив явно занижений розмір орендної плати - 4,5% від вартості паю, що становить 3283,00 гривень, та не передбачив виплату 21000, 00 гривень матеріальної допомоги за продовження строку дії Договору оренди.

За доводами позивача, відповідач ухиляється від виплати їй орендної плати, а подані нею заяви про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою ігнорує.

Посилаючись на порушення її прав власника, ОСОБА_1 просить суд зобов`язати відповідача повернути їй земельну ділянку, а реєстрацію права оренди скасувати (том 1 а.с.1-16).

Постановленою 19.11.2024 ухвалою позов прийнятий до розгляду, у справі відкрите загальне позовне провадження, призначене у ній підготовче судове засідання та відповідачу визначений термін для подання відзиву на позов.

23.12.2024 суд задовольнив клопотання представника позивача та витребував у відповідача оригінали Додаткової угоди від 92.04.2023, Договору оренди землі від 16.06.2012, Додаткової угоди від 27.11.2015, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №10235313 від 03.10.2013, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №48597617 від 27.11.2015, про що постановив ухвалу.

На виконання ухвали про витребування доказів відповідач надав оригінали Договору оренди землі б/н від 16.06.2012, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №10235313 від 03.10.2013, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №48597617 віл 27.11.2015.

На підтвердження відсутності у нього оригіналу Додаткової угоди до Договору оренди б/н від 02.04.2023 надана датована 24.12.2024 довідка про втрату документу.

10.04.2025 суд прийняв до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову.

Постановленою 08.05.2025 ухвалою у справі призначена судова почеркознавчаекспертиза, яка повернута без виконання з мотивів відсутності оригіналу Додаткової угоди до Договору оренди землі б/н від 02.04.2023.

26.09.2025 суд закрив підготовче провадження у справі і призначив її розгляд по суті спору.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У датованій 17.11.2025 заяві просили справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги задовольнити повністю.

СФГ «НОВА УКРАЇНА» в судове засідання свого представника не направило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлене шляхом надіслання судової повістки про виклик до особистого кабінету в підсистемі «Електронний суд», про причини неявки суд не повідомляло.

У поданих на адресу суду 02.12.2024 та 24.04.2025 відзивах представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що поведінка позивача має ознаки недобросовісної, оскільки з моменту укладення 02.04.2023 додаткової угоди минув тривалий час і позивач без будь яких заперечень отримувала від відповідача орендну плату (том 1 а.с.134-135).

Також відповідач стверджує, що додаткову угоду позивач уклала добровільно і, навіть, у випадку її не підписання ОСОБА_1 , правочин не є неукладеним, оскільки він виконувався його сторонами (том 2 а.с.120-122).

Зважаючи на відсутність передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення судового засідання, суд постановив ухвалу про його здійснення за відсутності позивача, її представника та представника відповідача.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд, вирішуючи спірні правовідносини, виходить із такого.

Дослідженням копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР №0309914 від 01.08.2001 суд встановив, що мешканці села Теолин ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,372 га, яка розташовується на території с. Теолин Теолинської сільської ради.

Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №114 (том 1 а.с.28).

Земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :02:001:0273, що, зокрема, підтверджує інформація з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 25.09.2024 (том 1 а.с.60-61).

Право власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстроване 30.09.2013 (том 1 а.с.58-59).

Згідно укладеного 16.06.2012 з відповідачем Договору оренди землі б/н позивач належну їй на праві власності земельну ділянку передала у володіння та користування відповідача строком на п`ять років (том 1 а.с.29-31).

За умовами Договору оренди землі б/н від 16.06.2012 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 58412,00 гривень, орендна плата орендарем вноситься у грошовому виразі в розмірі 1752,00 грн. до 30.12. поточного року. Після закінчення терміну договору орендар має переважне право на його поновлення на новий термін. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення терміну дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Надана суду копія Договору оренди землі відомостей про його реєстрацію не містить. Однак, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, 30.09.2013 зареєстроване право оренди відповідача на спірну земельну ділянку (том 1 а.с.31).

З копії Додаткової угоди б/н до Договору оренди землі б/н від 16.06.2012 суд встановив, що сторони дійшли згоди щодо продовження відносин оренди належної позивачу земельної ділянки, у зв`язку з чим уклали Додаткову угоду.

Наявна у реєстраційній справі копія Додаткової угоди до Договору оренди землі від 16.06.2012 дати її укладення не містить (том 2 а.с.37), але право оренди відповідача за цією угодою зареєстроване 27.11.2015, що підтверджує Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №48597617 від 27.11.2015 (т.1 а.с.32) та копія Додаткової угоди (т.2 а.с.36 на звороті).

Додатковою угодою строк права оренди відповідача продовжений до 30.09.3023 (том 1 а.с.32).

До спливу строку оренди, позивач 30.06.2023 надіслала відповідачу лист повідомлення, в якому вказала, що поновлювати договірні відносини з ним вона не бажає, а тому просить повернути належну їй земельну ділянку за Актом прийому передачі. До листа поєднаний датований 30.09.2023 Акт прийому передачі підписаний ОСОБА_1 .

Лист повідомлення відповідач отримав 06.07.2023, але відповіді на нього не надав (том 1 а.с.41-45).

02.08.2023 позивач надіслала повторний лист - повідомлення аналогічного змісту з доєднаним актом прийому передачі. Не дивлячись, що поштове відправлення відповідач отримав 19.08.2023, відповіді на нього позивачу він не надав (том 1 а.с.46-50).

Також без реагування залишив відповідач заяву ОСОБА_1 про надання їй оригіналу Договору оренди від 16.06.2012 з усіма додатками (том 1 а.с.51-54).

Дослідженням Інформаційних довідок №348337506 та №402093653 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.09.2023 та 04.11.2024 відповідно суд встановив, що в означені дати ОСОБА_2 отримала відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0273 і з`ясувала, що право власності позивача на спірну земельну ділянку зареєстроване 30.09.2013, право оренди відповідача 30.09.2013, додатковими угодами від. 27.11.2015 та від 02.04.2023 право оренди продовжене до 30.09.2030(том 1 а.с.55-59).

Відповідач не надав суду ні оригінал, ні копію Додаткової угоди до Договору оренди землі від 02.04.2023.

Електронну копію документу представник позивача отримала з електронної реєстраційної справи №34 (том 2 а.с.23-39).

Архівний відділ Уманської районної державної адміністрації Черкаської області у відповідь на запит №04-05/132 від 01.04.2024 зазначив, що надати належним чином завірену копію Договору оренди землі б/н від 16.06.2012 з додатками до нього, укладеного між ОСОБА_1 та СФГ «НОВА УКРАЇНА», можливості немає, оскільки реєстраційні справи на об`єкти нерухомого майна, в тому числі щодо оренди земельних ділянок, а також договори оренди земельних ділянок на зберігання до архівного відділу Уманської райдержадміністрації не надходили (т.1 а.с.107).

Датована 02.04.2023 копія Додаткової угоди до Договору оренди землі №б/н від 16.02.2012 містить відомості про зміну умов п.2 Договору щодо об`єкта оренди земельна ділянка загальною площею 2,3720 га з кадастровим номером :02:001:0273; про зміну умов п.5 щодо розміру нормативної грошової оцінки 72957,00 грн.; про зміну умов п.8 Договору щодо строку права оренди 17 років, з 30.09.2013 до 30.09.2030; про зміну п.9 Договору щодо розміру орендної плати 4,5% від вартості паю, що в грошовому виразі становить 3283,00 грн.(том 2 а.с.38).

04.04.2023 державний реєстратор прав на нерухоме мано Лісніченко Роман Миколайович, розглянувши заяву від 04.04.2023 за реєстраційним номером 54772823, вирішив провести державну реєстрацію прав, про що 07.04.2023 прийняв рішення №67109502(том 2 а.с.34).

27.12.2023 представник позивача Богдан Н.М. звернулась до відповідача з вимогою про виплату орендної плати за період користування земельною ділянкою з 01.01.2023 по 30.09.2023 (том 1 а.с.82- 87).

На вимогу представника відповідач 18.01.2024 перерахував ОСОБА_3 через ОСОБА_4 10891,10 грн. орендної плати за 2023 рік (том 1 а.с.88).

Доєднана до відзиву на позов копія видаткового касового ордеру від 18.01.2024 (том 1 а.с.137-138) підтверджує факт виплати орендної плати відповідачем за користування земельною ділянкою у 2023 році.

Копії видаткових касових ордерів від 07.11.2022, 22.11.2022, 28.07.2020, 29.12.2020, 01.08.2019, 06.08.2018, 22.02.2019, а також копії списків підтверджують сплату відповідачем позивачу орендної плати за період 2018-2022 років включно (том 1 а.с.184-197).

Доказів сплати орендної плати за 2024 2025 роки суду не надано.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга, четверта статті 207 ЦК України).

Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.

У статті 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про оренду землі» (далі - Закон).

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України «Про орендну землі»).

Відповідно до статті 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Отже, договір оренди землі є договором, за яким у сторін виникають обов`язки щодо його виконання: в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановлених договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

У справі, що розглядається, позивач звернулася з позовом про зобов`язання повернути їй земельну ділянку, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, мотивованим тим, що вона не підписувала та не укладала Додаткову угоду до Договору оренди, якою строк права оренди продовжений до 30.09.2030.

Суд встановив, що у позивача відсутній примірник Додаткової угоди від 02.04.2023, згідно з яким строк Договору оренди належної позивачу на праві власності земельної ділянки продовжений до 30.09.2030. Водночас встановлено, що реєстрація продовження строку права оренди вчинена до спливу укладеного між сторонами 16.06.2012 Договору оренди землі б/н.

За клопотанням представника позивача суд здійснював заходи щодо витребування від відповідача оригіналу датованої 02.04.2023 Додаткової угоди до Договору оренди землі від 16.06.2012, однак відповідач цього доказу суду не надав, стверджує, що оригінал Додаткової угоди втрачений.

Також відсутній оригінал правочину і в архівному відділі Уманської районної державної адміністрації.

За наявності оспорюваного підпису встановлення його автентичності відбувається шляхом проведення почеркознавчої експертизи. Позивач заявляла про проведення почеркознавчої експертизи її підпису на Додатковій угоді, однак з мотивів відсутності оригіналу Додаткової угоди від 02.04.2023 експертиза не могла бути проведена.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Згідно із ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Суд встановив, що почеркознавча експертиза не могла бути проведена з мотивів відсутності оригіналу Додаткової угоди від 02.04.2023, який, вочевидь, міг бути наявним тільки у відповідача у справі.

Відтак, суд приходить до висновку, що ухилення відповідача від проведення судової почеркознавчої експертизи шляхом не подання витребуваного оригіналу Додаткової угоди до Договору оренди землі свідчить про його небажання отримати експертний висновок щодо того, чи вчинений на угоді підпис від імені ОСОБА_1 нею особисто, чи іншою особою, і дає можливість суду визнати доведеними твердження позивача про те, що Додаткову угоду вона не підписувала, позаяк відповідач перевірити ці обставини експертним шляхом відмовився.

Факт реєстрації речового права оренди спірної земельної ділянки не може заміняти договір про таке право, так як згідно положення ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. І лише після виникнення речового права оренди таке підлягає державній реєстрації.

Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує, що, не маючи бажання продовжувати правовідносини з оренди земельної ділянки, позивач неодноразово, завчасно надсилала на адресу відповідача листи - повідомлення про повернення їй земельної ділянки в останній день спливу строку користування нею.

Однак, відповідач на жодне з повідомлень відповіді не надав і про факт реєстрації права оренди за Додатковою угодою від 02.04.2023 не повідомив.

За змістом абзацу першого частини першої ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняться в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк орендаря наділяє ст. 33 Закону «Про оренду землі», яка, зокрема, унормовує, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 370/999/16-ц, провадження № 14-709цс19, від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц, провадження № 14-740цс19).

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 є скасування державної реєстрації змін до іншого речового (права оренди) за СФГ «НОВА Україна» на підставі датованої 02.04.2023 Додаткової угоди до Договору оренди землі б/н від 16.06.2012, що вчинена 04.04.2023 державним реєстратором Лісніченком Р.М., індексний номер рішення 67109502 від 07.04.2023, та зобов`язання повернути земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,372 га з кадастровим номером :02:001:0273 власниці ОСОБА_1 .

Суд вважає, що за відсутності підтвердження факту укладення між сторонами 02.04.2023 Додаткової угоди до Договору оренди землі від 16.06.2012, яка слугувала підставою реєстрації продовження права оренди, державна реєстрація продовження права оренди здійснена незаконно і підлягає скасуванню.

Такі висновки суду цілком узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постанові від 04.02.2020 в справі №2/2218/3845/11, постанові від 18.06.2019 (справа №920/330/18), в постанові від 21.12.2021 в справі № 687/328/20, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 рокуу справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) зазначено: «Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення».

Отже, з огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що твердження позивача про не підписання і не укладення нею Додаткової угоди до Договору оренди землі відповідач не спростував, тому державна реєстрація права оренди здійснена незаконно і підлягає скасуванню, а земельна ділянка поверненню власнику.

Вирішуючи цей юридичний спір суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду від 16 липня 2025 року у справі №910/2389/23 про те, що у разі закінчення строку договору оренди, на який його було укладено, та невиконання орендарем свого обов`язку з повернення земельної ділянки, належним та ефективним способом захисту порушених прав орендодавця відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України є зобов`язання орендаря повернути земельну ділянку, яка була предметом цього договору.

Питання відшкодування витрат зі сплати судового збору суд вирішує згідно з приписами ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до квитанції від 18.11.2024 при подачі позову позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (т.1 а.с.125).

Відповідно до квитанції від 18.11.2024 позивачем сплачений судовий збір (забезпечення позову) у розмірі 605,60 грн. (т.1 а.с.126).

Відповідно до квитанції від 10.04.2025 позивачем сплачений судовий збір (зміна предмету позову) у розмірі 1211,20 грн. (т.2 а.с.107).

Заява про забезпечення позову розглянута і у її задоволенні суд відмовив, тому сплачені 605,60 гривень судового збору стягненню з відповідача не підлягають. Натомість 2422, 40 гривень судового збору сплаченого при подачі позову і заяви про зміну предмету спору суд покладає на відповідача.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача до розгляду справи по суті подане клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, до якого приєднані такі документи: Договір про надання правничої допомоги від 10.10.2023, укладений між адвокатом Полонською Л.П. та ОСОБА_1 (т.1 а.с.111-113); ордер серії ВН №1431904 (т.1 а.с.114), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД №003723 від 20.03.2013 (т.1 а.с.115); Додаткова угода №1 до Договору про надання правової допомоги б/н від 10.10.2023 у якому зазначена вартість послуг 8000 грн; Акт (детальний опис робіт) від 14.11.2025, відповідно до якого вартість робіт склала 8000 грн., рахунок фактура №1 від 14.11.2025 на 8000 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру №1 від 14.11.2025 на суму 8000 грн.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 8000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки така сума, відповідає критерію розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону.

Щодо стягнення витрат понесених позивачем на відправлення СФГ «НОВА УКРАЇНА» повідомлень про небажання продовжувати відносини з оренди, то, зважаючи на приписи ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи вони не відносяться, оскільки повідомлення надсилались орендарю для врегулювання договірних відносин, а не вирішення спірних.

Пов`язані з витребуванням доказів та вчиненням процесуальних дій є витрати, що понесені позивачем на направлення запитів до виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області 18.10.2023 та 23.03.2023 і на адресу архівного відділу Уманської районної державної адміністрації 23.03.2024.

Тобто стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 285,80 гривень (93,80+96,00+96,00).

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 141, 142, 206, 258-260, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Селянського (Фермерського) господарство «НОВА УКРАЇНА» про зобов`язання повернути земельну ділянку її власнику, скасування державної реєстрації змін до іншого речового права (права оренди) задовольнити повністю.

Зобов`язати Селянське (Фермерське) господарство «НОВА УКРАЇНА», , повернути земельну ділянкудля ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,372 га з кадастровим номером :02:001:0273, що розташована в адміністративних межах Теолинської сільської ради Уманського району Черкаської області, її власнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скасувати державну реєстрацію права оренди Селянського (Фермерського) господарства «НОВА УКРАЇНА» на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,372 га з кадастровим номером :02:001:0273, що розташована в адміністративних межах Теолинської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка вчинена 04.04.2023 згідно з рішенням державного реєстратора №67109502 від 07 квітня 2023 року,на підставі Додаткової угоди б/н від 02.04.2023 до Договору оренди землі б/н від 16.06.2012, зареєстрованого 30.09.2013, що був укладений між ОСОБА_1 та СФГ «НОВА УКРАЇНА» і строк якого сплив 30.09.2023.

Стягнути з Селянського (Фермерського) господарства «НОВА УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 2422 гривні 40 копійок судового збору, 8000,00 гривень витрат на професійну (правничу) допомогу та 285,80 гривень судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Селянське (Фермерське) господарство «НОВА УКРАЇНА» (місцезнаходження: вул. Соборна, 125 м. Монастирище Уманського району Черкаської області, 19101, .

Суддя Тетяна БАРСЬКА