Справа № 758/8053/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання - Омельченко К. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Продакшн студія 5 плюс» про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати інформацію, відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «5 Канал ТВ» (далі - ТОВ «5 Канал ТВ») про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати інформацію, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час здійснення ним щоденного моніторингу засобів масової інформації та інформації розміщеної в мережі Інтернет він з`ясував, що в о 19.32 ІНФОРМАЦІЯ_1 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 на інформаційно-аналітичному порталі «5 Перший Український Інформаційний» (ІНФОРМАЦІЯ_3) розміщена інформація, під назвою, (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_4», з підтекстом заголовку «ІНФОРМАЦІЯ_5».

Одночасно, за вищевказаним посиланням, серед іншого, розміщені копії процесуальних документів у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002458 від 11.07.2019 за знаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України, а саме: доручення про проведення процесуальних дій начальнику слідчого відділу Подільського УП ГУНП в місті Києві підполковнику поліції Самусенку О.В. від 17.07.2019, постанова про призначення групи прокурорів та повістка про виклик ОСОБА_1 , які виконані за підписом прокурора міста Києва Говди Р.М., які жодним чином не свідчать про те, що станом на 19.07.2019 йому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002458 від 11.07.2019.

При цьому відповідач, не навів у своїй статті джерела та факти якими керувався під час публікації стверджувальної інформації щодо нього.

Ним з`ясовано, що доменне ім`я 5.ua було зареєстроване на підставі свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 , власником веб-сайту є товариство з обмеженою відповідальністю «5 Канал «ТВ», що підтверджується довідкою від 31.03.2020 № 76/2020-Д Консорціуму «Українській центр підтримки номерів і адрес» Департаменту «Центр Компетенції». Таким чином, власником веб-сайту «5. ua» є зазначене вище товариство.

Протиправними діями відповідача, пов`язаними з розповсюдженням недостовірної інформації, йому як особистості, батькові 5 дітей, чоловіку, офіцеру, учаснику бойових дій на Сході України та депутату Київської міської ради VIII скликання заподіяно моральну шкоду, яка призвела до порушення звичайного для нього розпорядку дня, погіршила його відносини з дружиною та оточуючими людьми, створила об`єктивні перешкоди в здійсненні ним своєї професійної та депутатської діяльності, що в кінцевому підсумку призвело до погіршення стану його здоров`я та необхідністю проходження курсів амбулаторного та стаціонарного лікувань, що в свою чергу вимагало від нього матеріальних витрат на оплату послуг вузькоспеціалізованих спеціалістів та витрат на закупівлю медичних препаратів на загальну суму 150 000 грн. 00 коп., що в свою чергу поєднує вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, з вимогами щодо матеріальної шкоди.

Заподіяну йому матеріальну шкоду оцінює в 150 000 грн. 00 коп.

Посилаючись на зазначені обставини просив, визнати недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права інформацію про нього, поширену відповідачем о 19.32 ІНФОРМАЦІЯ_1 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 на інформаційно-аналітичному порталі «5 Перший Український Інформаційний» (ІНФОРМАЦІЯ_3) розміщена інформація, під назвою, (мовою оригіналу) «ІНФОРМАЦІЯ_4», з підтекстом заголовку «ІНФОРМАЦІЯ_5»; зобов`язати відповідача спростувати зазначену інформацію; стягнути з відповідача на його користь 187 785 грн. на відшкодування моральної шкоди, 150 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

У відзиві на позов представник ТОВ «5 Канал ТВ» вказав наступне.

По переходу за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2, відкривається матеріал на тему: «ІНФОРМАЦІЯ_4».

В абзаці першому вказаного матеріалу зазначається: «Об этом свидетельствуют документы, предоставленные прокуратурой, пишет comments.ua».

У даному випадку comments.ua є гіперпосиланням на першоджерелдо (автора/власника авторських прав).

По переходу за гіперпосиланням comments.ua відкривається сторінка ІНФОРМАЦІЯ_6 з матеріалом на тему: «ІНФОРМАЦІЯ_7», що є повністю тотожним раніше зазначеному тексту.

Таким чином, позивач не надав доказів а підтвердження того, що ТОВ «5 Канал «ТВ» поширило спірну інформацію мережею Інтернет.

В даному випадку особою, яка поширила інформацію є інтернет ресурс comments.ua, а особою, яка є автором інформацію - Прокуратура м. Києва.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що діями відповідача йому було завдано матеріальну та моральну шкоду, а також доказів її заподіяння позивачу останнім також не надано.

Посилаючись на зазначені обставини, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

За клопотання позивача відповідача ТОВ «5 Канал ТВ» було замінено на «ТОВ «Продакшн студія 5 Плюс».

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від його представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Представник «ТОВ «Продакшн студія 5 Плюс» у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений надежним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 на інформаційно-аналітичному порталі «5 Перший Український Інформаційний» (ІНФОРМАЦІЯ_3) розміщена інформація, під назвою, (мовою оригіналу) «ІНФОРМАЦІЯ_4», з підтекстом заголовку «ІНФОРМАЦІЯ_5».

Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (стаття 34 Конституції України).

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

За змістом цієї норми свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 6 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова) позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації (абз. 1 п. 9 постанови).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 15 постанови при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1, 2 п. 12 постанови належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Тобто, у даному випадку у спорі про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації саме Позивач повинен довести факт поширення інформації Відповідачем, її недостовірність, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права саме відповідачем, а не будь-якими іншими особами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про телекомунікації», у редакції, діючій на час подання позову, домен - частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється.

Домен.UA - домен верхнього рівня ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, створений на основі кодування назв країн відповідно до міжнародних стандартів, для обслуговування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет.

Відповідно до абз. 2 п. 1.3. Порядку інформаційного наповнення та технічного забезпечення Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади, затвердженого наказом Державного комітету інформаційної політики, телебачення і радіомовлення України, Державного комітету зв`язку та інформатизації України 25.11.2002 N 327/225 веб-сайт - сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб`єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет.

Власником сайта є особа, на яку зареєстровано відповідне доменне ім`я. Доменне ім`я, зареєстроване у відповідному домені, використовується для позначення відповідного сайту. Для того, щоб сайт був позначений конкретним доменним ім`ям, спочатку необхідно зареєструвати доменне ім`я у відповідному домені.

Обґрунтовуючи заяву про зміну первісного відповідача ТОВ «5 Канал ТВ» на ТОВ «Продакшн студія 5 плюс», позивач посилався на те, що на арк. 8 довідки з відомостями про власника веб-сайту (а.с. 26-35) власником веб-сайту є ТОВ «Продакшн студія 5 плюс».

Разом з тим, зі змісту вказаної довідки вбачається те, що власником веб-сайту https://www.5.ua., зокрема, станом на 19.07.2019 є реєстрант доменного імені 5.ua. - Production Studio 5 plus (товариство з обмеженою відповідальністю «5 Канал ТВ»).

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем доказів того, що саме ТОВ «Продакшн студія 5 плюс», а не ТОВ «5 Канал ТВ» як зазначено у зазначеній вище довідці, є реєстрантом доменного імені 5.ua, позивачем не надано.

До того ж, у відзиві на позов ТОВ «5 Канал ТВ» не заперечував факту належності веб-сайту ТОВ «5 Канал ТВ».

При цьому, позивач не звертався із запитом про надання інформації до реєстратора (чи до будь-якої іншої особи або органу, що може надати відомості про власника спірного сайту), і клопотання аналогічного змісту про витребування доказів в порядку ЦПК України перед судом позивач також не заявляв.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем у розумінні ст. ст. 76, 81 ЦПК України, не доведено того, що саме ТОВ «Продакшн студія 5 плюс» є автором спірного інформаційного матеріалу (або авторами є його посадові чи службові особи при виконанні посадових (службових) обов`язків) або того, що відповідач є власником веб-сайту (домену), на якому було поширено спірну інформацію.

Використовуючи практику Європейського суду з прав людини як джерело права на підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судом враховано, що у рішенні у справі «Газета «Україна-центр» проти України» (від 15 липня 2010 року, заява N16695/04) Європейський суд з прав людини, надаючи оцінку діям суду у спорі про захист честі й гідності та спростування недостовірної інформації, вказав (п. 52-53), що суд покладається на висновки національних судів, які демонструють, що підприємство-заявник точно відтворило виступ пана М. під час прес-конференції, не перекручуючи його. Крім того, подача цієї інформації підприємством-заявником була нейтральною, без додавання власних коментарів або неналежних наголосів, у контексті більш широкого повідомлення про прес-конференції з нагоди виборів міського голови в м. Кіровограді. Однак, національні суди не розмежували звинувачення, висунуті паном М., і повідомлення підприємства-заявника про ці звинувачення, та визнали їх обох однаково відповідальними за висловлювання, яке не належало підприємству-заявнику, але було однозначно визнано таким, що належить іншій особі. Таким чином, національні суди не пояснили, чи полягає приписувана підприємству-заявнику дискредитація у змісті опублікованого звинувачення, чи у тому, що підприємство-заявник опублікувало його (див. пункт 11 вище). Суд зазначає, що національне законодавство передбачає за певних умов звільнення засобів масової інформації від відповідальності за поширення недостовірної інформації. Однак, незрозуміло, чому у цій справі це питання так докладно обговорювалося національними судами, в той час як вони самі встановили, що інформація, у тому вигляді, в якому вона була розповсюджена підприємством-заявником, викладена правдиво.

Суд не вбачає жодних доказів того, що національні суди в своїх рішеннях забезпечили баланс між потребою захищати репутацію пана Я. та правом підприємства-заявника розголошувати інформацію, яка становить суспільний інтерес у контексті виборчих дебатів. Суди не надали достатніх підстав для того, аби прирівняти пана М., який висловив дискредитуючі твердження, та підприємство-заявника, яке його опублікувало, а також для неврахування того факту, що оскаржувана інформація була широко розповсюджена до її публікації підприємством-заявником. Суди також не розглядали пропорційність втручання та той факт, що підприємство-заявник надало позивачу можливість відповісти на оскаржувану публікацію.

На веб-сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2, відкривається матеріал на тему: «ІНФОРМАЦІЯ_4».

В абзаці першому вказаного матеріалу зазначається: «Об этом свидетельствуют документы, предоставленные прокуратурой, пишет comments.ua».

У даному випадку comments.ua є гіперпосиланням на першоджерелдо (автора/власника авторських прав).

По переходу за гіперпосиланням comments.ua відкривається сторінка ІНФОРМАЦІЯ_6 з матеріалом на тему: «ІНФОРМАЦІЯ_7», що є повністю тотожним раніше зазначеному тексту.

Ураховуючи наведену вище позицію Європейського суду з прав людини, суд не вбачає у такому «перепості» з іншого веб-сайту вчинення дій з «поширення» заявленої, як недостовірна, інформації, оскільки дана інформація до її «перепосту» на інших веб-сайтах вже була доведена до необмеженого кола осіб, які мали вільний доступ до веб-сайту comments.ua, а особою, яка поширила інформацію у даному випадку є саме власник веб-сайта, на якому було розміщено зазначений інформаційний матеріал - тобто власник веб-сайта comments.ua, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для доступу до такої інформації необмеженої кількості осіб та для її подальшого розповсюдження.

Таким чином, позивач не надав доказів на підтвердження того, що первісний відповідач ТОВ «5 Канал «ТВ» і залучений за його заявою відповідач ТОВ «Продакшн студія 5 плюс» поширили спірну інформацію мережею Інтернет.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1-4 п. 27 постанови способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно, якщо, наприклад, редакція засобу масової інформації добровільно опублікувала спростування, яке задовольняє позивача. Ця обставина повинна враховуватися судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди.

Частинами 2 - 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У п. 5 зазначеної постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Позивачем доказів заподіяння йому моральної та матеріальної шкоди діями відповідача не надано. Як і не надано доказів того, що діяння відповідача були протиправними, не надано доказів наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні.

Виходячи з вищевикладеного, правових підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Продакшн студія 5 плюс» (04176, м. Київ, вул. Електриків, 26, ) про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати інформацію, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук