Справа №613/991/25 Провадження № 2/613/553/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Уварової Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання - Макушинської О.В.,

представника позивача - адвоката Тризни Є.М.,

представника відповідача - Дурдинець Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 613/991/25 провадження № 2/613/553/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», у якому просила зобов`язати Акціонерне Товариство Комерційний Банк "Приватбанк" відновити порушені права позивача, шляхом відновлення стану карткового рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий та обслуговується АТ комерційний банк " Приватбанк", до того стану, в якому він був перед виконанням фінансових операцій 25.04.2023; зобов`язати Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» скасувати та повернути неправомірно нараховані позивачу проценти, комісії та інші платежіза користування кредитом за картковим рахунком, що утворились в результаті списання коштів внаслідок проведення шахрайських операцій 25.04.2023.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та має банківську платіжну картку/рахунок № НОМЕР_2 (змінено на НОМЕР_3 ), на яку отримує пенсію та заробітну плату. 25.04.2023 в АТ КБ «Приватбанк» шахраєм ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_4 , строком дії до 01/27, тип карти -Універсальна GOLD. Крім того, ОСОБА_2 отримано кредитну картку № НОМЕР_5 , строком дії - 04/27, тип -Універсальна GOLD. Згідно з вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених 3 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 190 КК України, та засуджено до позбавлення волі на 6 років.Отже, банком нараховуються проценти, комісії та інші платежі за користування кредитом, який позивач не отримувала. У зв`язку з порушенням прав та інтересів позивача, вона змушена звернутися до суду.

Ухвалою судді Богодухівського районного суду Харківської області від 23.05.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, заборонено Акціонерному товариству Комерційному банку «Приватбанк» нараховувати та стягувати платежі з рахунків ОСОБА_1 , зокрема із карткового рахунку № НОМЕР_3 .

Ухвалою суду від 23.05.2025 відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

16.06.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначила, що при укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Укладаючи договір, відповідач ознайомилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, зокрема щодо обов`язку не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення Фінансового номеру телефону Клієнта та/або доступу до програмних комплексів Банку; не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству. Крім того, умовами договору визначено, що клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Платіжній картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Платіжної картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Платіжної картки в Стоп-лист Платіжною системою; за виконання грошових зобов`язань за операціями, що здійснені з використанням Платіжної картки, до часу отримання Банком заяви Клієнта (Держателя Платіжної картки) або Довіреної особи Клієнта про призупинення здійснення операцій з її застосуванням і постановки платіжної картки в Стоп-лист. При отриманні такої заяви Банк має верифікувати Клієнта (Держателя Платіжної картки) і зафіксувати дату та час його звернення. Крім того, представник відповідача звернула увагу на приписи Постанови НБУ № 164, якими також визначено, що відповідальність за здійснення всіх операцій за карткою несе позивач до моменту письмової заяви про блокування коштів та/або постановки картки в СТОП-ЛИСТ. Крім того, право власності на кошти, після їх перерахування на розрахункові рахунки набуває одержувач і в разі безпідставного їх отримання несе відповідальність за ст. 1212 ЦК України. Крім того, представник відповідача звернула увагу на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2024, ухвалений у кримінальній справі №227/122/24 за результатами розгляду кримінального провадження № 0000124 від 29.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України. Вироком суду встановленні обставини, які підтверджують той факт, що користувач своїми діями сприяла втраті, незаконному використанню ПІН- коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Також, враховуючи, що ОСОБА_1 визнана потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, вона вправі була заявити цивільний позов до обвинуваченого або ж звернутись з окремим позовом в порядку цивільного судочинства про стягнення коштів. Крім наведеного, також представник відповідача звернула увагу суду на обставини, за яких було здійснено спірні транзакції. Згідно з програмним комплексом банку "АдмінкаП24", пароль входу в акаунт Приват24 клієнта було змінено 25.04.2023 о 14 год. 43 хв., тобто безпосередньо перед здійсненням першого несанкціонованого переказу. Згідно з даними програмного комплексу банку "PAN-like", грошові Кошти переказані через термінал MONO011 мерчант Монобанку (АТ "Універсал Банк") , переказ яких було здійснено з підтвердженням кодом за регламентом 3D-secure Authentication. 3D Secure (3-Domain Secure) - це протокол безпеки для онлайн-платежів, який був розроблений Visa та Mastercard. Він забезпечує додатковий рівень аутентифікації під час електронних транзакцій. За даними програмного комплексу банку "Архів повідомлень" встановлено, що клієнту надходили повідомлення про підтвердження зміни паролю входу в акант Приват24, здійснення перевірки ліміту за картами, повідомлення для зміни паролю для входу в Приват24. Представник відповідача стверджує, що банком було вжито всіх передбачених Законом та Положенням заходів для автентифікації з метою недопущення несанкціонованих транзакцій. Натомість всі банківські операції, що мали місце 25-30 квітня 2024 року і які оскаржуються позивачкою, стали наслідком необачних дій ОСОБА_1 , яка розголосила сторонній особі, в тому числі, одноразові коди для доступу до її акаунту в Приват24, що, між іншим, встановлено вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Ухвалою суду від 18.08.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Тризна Є.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що даних про те, що ОСОБА_1 зверталась із цивільним позовом в межах розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 немає. ОСОБА_1 заявляла позов до ОСОБА_2 в рамках цивільного провадження, але позивач відмовилась від позову з метою звернення з даним позовом до банку. Представник позивача вважав, що належним відповідачем повинен бути саме банк, а банк у свою чергу у порядку регресу може звернутися з позовом до ОСОБА_2 .

Представник відповідача - ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що відповідач позовні вимоги не визнає. Зазначила, що у матеріалах справи наявний вирок, яким засуджено ОСОБА_2 . Вироком встановлено, що саме ОСОБА_1 надавала ОСОБА_2 коди, які дали змогу ОСОБА_2 ініціювати платіжні операції. Отже, ОСОБА_1 не вжила заходів щодо збереження конфіденційної інформації, яка дає доступ до її акаунту Приват24. ОСОБА_4 сприяла розголошенню інформації, яку не мала права надавати третім особам. Також представник відповідача пояснила обставини, за яких було здійснено спірні транзакціїю. А саме перед зміною паролю входу у додаток Приват24, банком на фінансовий номер ОСОБА_1 надіслано код. З фінансового номеру ОСОБА_1 було підтверджено авторизацію входу в особистий акант Приват24. Також ОСОБА_1 були надіслані додаткові підтвердження транзакцій за 3D-secure. 3D-secure є додатковим протоколом безпеки, який використовується щоб запобігти шахрайським списанням. ОСОБА_1 було надіслано додаткове підтвердження, яке вона передала третім особам. Згідно з нормами чинного законодавства ОСОБА_1 була зобов`язана не повідомляти та іншим чином не розголошувати інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції. Крім того, представник відповідача вважала, що саме ОСОБА_2 є належним відповідачем у справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить таких висновків.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується зокрема випискою за договором № б/н за період з 20.03.2025-27.07.2025 /а.с.100/.

В матеріалах справи наявна копія вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2024 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а призначено йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим, остаточно ОСОБА_2 призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі /а.с.4-14/.

За змістом вироку, в частині епізоду по потерпілій ОСОБА_1 , 25.04.2023 о 14 годині 19 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи у м. Білицьке Донецької області, більш точної адреси під час досудового розслідування не встановлено, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, переслідуючи мету заволодіння чужим майном шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчисловальної техніки, використовуючи мобільний телефон з сім-карткою оператора мобільного зв?язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_6 , шляхом підбору випадкової комбінації цифр, зателефонував на мобільний телефон з сім-карткою оператора мобільного зв?язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, представившись працівником АТ КБ «ПриватБанк», повідомив останню про необхідність проведення оновлення картки, щоб картка не була заблокована. При цьому, в ході розмови ОСОБА_2 одночасно намагався увійти в акаунт додатку «Приват24», прив?язаний до фінансового номеру потерпілої та, обравши функцію для зміни паролю, забезпечив надіслання відповідного коду підтвердження від АТ КБ «ПриватБанк», на мобільний телефон потерпілої.

З метою доведення свого злочинного наміру до кінця, того ж дня, о 14 годині 28 хвилин ОСОБА_2 знову зателефонував з мобільного телефону НОМЕР_8 на мобільний номер НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_1 , та переслідуючи мету подальшої зміни паролю входу у додаток «Приват24» потерпілої, запропонував останній надати надісланий банком код підтвердження.

В свою чергу, ОСОБА_1 , будучи введена в оману та не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_2 , на прохання останнього назвала код підтвердження, який надійшов з банківської установи АТ КБ «ПриватБанк» на фінансовий номер ОСОБА_1 . Отримавши необхідну інформацію для здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, ОСОБА_2 з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, шляхом використання незаконних операцій з електронно-обчислювальною технікою, ввів дані надані ОСОБА_1 , тим самим увійшовши у додаток «Приват 24» та змінивши логін і пароль, незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_1 з картки потерпілої № НОМЕР_2 перерахувавши п?ятьма різними транзакціями, загальну суму 9 192 грн. 25 грн. рахунок № НОМЕР_9 .

Крім того, із вказаної картки потерпілої № НОМЕР_2 , ОСОБА_2 перерахував сімома різними транзакціями грошові кошти загальною сумою 1840 грн., на іншу картку потерпілої № НОМЕР_4 , з якої в подальшому перерахував на картку № НОМЕР_10 , чотирма різними транзакціями, загальну суму 1004 грн. 25 коп., а також здійснив покупку в інтернет-магазі «Комфі» за договором № 9942 на загальну суму 23 499 грн., перерахувавши грошові кошти сумі 3357 грн. в якості першого платежу за вказаним договором та 20 142 грн. в якості дострокового погашення заборгованості за цим договором, які в подальшому були повернуті магазином та за що було сплачено комісію, яка склала 805 грн. 68 коп., здійснив покупку в інтернет-магазині «Комфі» за договором № 0850 на загальну суму 23 499 грн., перерахувавши грошові кошти в сумі 4 699 грн. 80 коп., в якості першого платежу, що утворило зобов?язання потерпілої на вказану суму договору, а також здійснив покупку в інтернст-магазині «Комфі» за договором № 2346 на загальну суму 20 499 грн., перерахувавши грошові кошти в сумі 2 928 грн. 43 коп., в якості першого платежу за вказаним договором та 17 570 грн. 57 коп., в якості дострокового погашення заборгованості за цим договором, які в подальшому були повернуті магазином та за що було сплачено комісію, яка склала 702 грн. 82 коп., тим самим незаконно заволодівши грошовими коштами ОСОБА_1 , спричинивши потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 35 204 грн., якими ОСОБА_2 розпорядився на власний розсуд /а.с.7/.

ОСОБА_5 зверталася до АТ КБ «Приватбанку» із вимогою щодо припинення нарахування відсотків за кредитом, скасування нарахованих відсотків, однак отримала відповіді з АТ КБ «Приватбанк», відповідно до яких зміна умов надання послуги неодмінно призведе до надання необґрунтованих переваг за цією послугою та порушення діючого в Україні законодавства з боку банку. АТ КБ «Приватбанк» змушений відмовити в задоволенні запиту щодо припинення нарахування відсотків за кредитом, скасування нарахованих відсотків /а.с.15-17/.

Крім того, ОСОБА_1 отримала від АТ КБ «Приватбанк» повідомлення, у якому зазначено, що оскарження операції та скасування відсотків по карті можливе за рішенням суду по факту визначення іншої винної особи. До моменту оскарження по карті через суд за результатами розслідування обов`язок з оплати заборгованості залишається за ОСОБА_1 . Нарахування % не зупиняється до рішення суду,борг підлягає оплаті /а.с.30/.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 136 розділу VІI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням (в редакції Положення на час виникнення спірних правовідносин), користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень;

Згідно з п. 140 розділу VІI Положення, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Відповідно до п. п. 138, 139 розділу VІI Положення, Емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням платіжного інструменту; Емітент у разі невиконання ним обов`язку з інформування користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від виконання таких операцій.

Згідно з п.п.143, 144 розділу VІI Положення, Надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди).

Надавач платіжних послуг повинен сприяти власнику рахунку/держателю в поверненні коштів за неналежною платіжною операцією з використанням платіжного інструменту шляхом негайного надання доступної йому інформації про таку операцію (без стягнення плати), уключаючи інформацію, отриману на його запит від надавача платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача.

Надавач платіжних послуг, який обслуговує неналежного отримувача, для встановлення правомірності платіжної операції з використанням платіжного інструменту в разі опротестування неналежної платіжної операції власником рахунку та/або держателем та/або на вимогу емітента зобов`язаний після отримання відповідного повідомлення негайно заблокувати кошти в сумі неналежної платіжної операції на рахунку неналежного отримувача на строк до 30 календарних днів.

Пунктами 146, 147 розділу VІI Положення передбачено, що власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків.

Згідно з п. 148 розділу VІI Положення, Емітент зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача щодо використання платіжного інструменту або неналежної платіжної операції, ініційованої з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законодавством України для розгляду звернень (скарг) громадян.

Отже, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного суду України від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22, від 26 липня 2023 року у справі № 759/23568/20 (провадження № 61-2798св23), від 02 квітня 2025 року у справі № 761/43146/21 провадження № 61-82св24.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18) зазначено, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Матеріали справи свідчать про те, що на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приват банк» було відкрито карту, зокрема № НОМЕР_2 . Вказане сторонами не оспорюється.

Представник відповідача у відзиві посилалась на те, що банківські операції, які оспорюються позивачкою, є наслідком необачних дій ОСОБА_1 , яка розголосила сторонній особі конфіденційну інформацію, в тому числі одноразові коди для доступу до її аканту в Приват24, що між іншим встановлено вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Представник відповідача у відзиві зазначила, що згідно з програмним комплексом банку "АдмінкаП24", пароль входу в акаунт Приват24 клієнта було змінено 25.04.2023 о 14 год. 43 хв., тобто безпосередньо перед здійсненням першого несанкціонованого переказу.

Крім того, за даними програмного комплексу банку "Архів повідомлень" встановлено, що клієнту надходили повідомлення про підтвердження зміни паролю входу в акаунт Приват24, здійснення перевірки ліміту за картами, повідомлення для зміни паролю для входу в Приват24.

На підтвердження чого до відзиву долучено копію розруківки повідомлення з програмного комплексу банку "Архів повідомлень", "АдмінкаП24" /а.с.69-71/.

Однак, суд не може взяти до уваги надані відповідачем докази, оскільки із вказаних роздруківок неможливо встановити, які саме операції вони підтверджують.

Разом з цим, до відзиву відповідачем було долучено копію роздруківки повідомлень з програмного комплексу банку «PAN-like», відповідно до яких за даними програмного комплексу банку "PAN-like", з банківської карти № НОМЕР_2 здійснено переказ грошових коштів через термінал НОМЕР_11 мерчант Монобанку (АТ "Універсал Банк") , переказ яких було здійснено з підтвердженням кодом за регламентом 3D-secure Authentication.

Представник відповідача у відзиві звернула увагу на те, що 3D Secure (3-Domain Secure) - це протокол безпеки для онлайн-платежів, який був розроблений Visa та Mastercard. Він забезпечує додатковий рівень аутентифікації під час електронних транзакцій.

Тобто на фінансовий номер телефону позивачки були відправлені повідомлення з OTP-паролями, які були введені у відповідні WEB-форми при здійсненні підтвердження операцій.

Вказані обставини також підтверджуються вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2024, у якому зазначено зокрема, що ОСОБА_1 , будучи введена в оману та не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_2 , на прохання останнього назвала код підтвердження, який надійшов з банківської установи АТ КБ «ПриватБанк» на фінансовий номер ОСОБА_1 .

Вказані обставини ОСОБА_1 та її представником - адвокатом Тризною Є.М. не заперечувалися.

Отже, дослідженими судом доказами встановлено, що оспорювані клієнтом операції було здійснено внаслідок дій клієнта з розголосу ним конфіденційної інформації, а саме коду підтвердження, який дав змогу ОСОБА_6 ініціювати платіжні операції.

Натомість будь - яких належних, допустимих чи достовірних доказів, які б свідчили про порушення банком правил розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з карткового рахунку позивача, нею суду не надано.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що відповідачем доведено, що ОСОБА_1 своїми діями сприяла незаконному використанню конфіденційної інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, беручи до уваги, що в процесі розгляду справи не встановлено вини відповідача у несанкціонованому переказі коштів з рахунку позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі приведеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_12 .

Відповідач - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, .

Суддя