У Х В А Л А

іменем України

про забезпечення позову

26.11.2025 м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Застрожнікова К.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коваль Вікторії Василівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Коваль Вікторія Василівна, до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяна Миколаївна

про визнання договору дарування недійним,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Коваль Вікторія Василівна, до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяна Миколаївна про визнання договору дарування недійним.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду та справу передано судді Застрожніковій К.С.

17.11.2025 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви, а саме - сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

21.11.2025 через систему Електронний суд була зареєстрована заява представника позивача про забезпечення позову, яка була передана судді 24.11.2025.

Заява мотивована тим, що оспорюваний позивачем договір дарування був укладений під психічним примусом і із застосування обману щодо особи з психічним захворюванням із розумовою відсталістю із інвалідністю 3 групи щодо цього захворювання (медичні довідки додаються). Оскільки забезпечення позову необхідне для реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову, для попередження несумлінних дій відповідача щодо предмету позову (квартири), а саме її продажу, для захисту третіх осіб від купівлі у недобросовісного відчужувача до розгляду справи по суті, представник позивача просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 з метою уникнення її незаконного відчуження відповідачем до постановлення рішення у справі про визнання договору дарування квартири недійсним.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог частини першої статті 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 11 грудня 2023 року в справі № 904/1934/23 зазначив, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Так, судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом про визнання договору дарування недійним, в якому просить суд визнати недійним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 22.09.2025 року між позивачем та відповідачкою; про застосування наслідків визнання договору дарування недійсним у вигляді повної реституції (повернення в натурі всього одержаного обдарованою за договором дарувальником); про зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу збитки (витрати), понесені позивачем у зв`язку з укладенням договору у подвійному розмірі, зокрема, зазначені у п. 10 оспорюваного договору, витрати позивача на правничу допомогу, орієнтовний розмір яких сторона позивача оцінює в 15 000 грн., судовий збір у випадку не звільнення позивача від його сплати.

Позов обґрунтовано тим, що договір дарування був укладений під психічним примусом і із застосування обману щодо особи з психічним захворюванням із розумовою відсталістю із інвалідністю 3 групи щодо цього захворювання.

Таким чином, суд під час розгляду заяви про забезпечення позову встановив, що між сторонами виник спір.

За таких обставин, не вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позивачем вимог, зважаючи на характер спірних правовідносин сторін, суть заявлених позовних вимог та беручи до уваги те, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду, оскільки відповідачка може здійснити відчуження спірного майна на користь третіх осіб, а тому є підстави для застосування заходів із забезпечення позову, у зв`язку із чим заява представника позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

За змістом ч.1 ст.157ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно з ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд не вбачає підстав для зустрічного забезпечення позову, зважаючи на те, що позивач є органом місцевого самоврядування, та наразі відсутні підстави вважати, що застосування даного виду забезпечення позову спричинить відповідачеві збитки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157, 260, 261, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коваль Вікторії Василівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Коваль Вікторія Василівна, до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяна Миколаївна про визнання договору дарування недійним, - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Зазначити дані заявника (позивача, стягувача): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_2 .

Зазначити дані відповідача (боржника): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаюча за адресою АДРЕСА_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяна Миколаївна, адреса: м. Київ, вул. Олександра Кониського, 69.

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суд також може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суддя К.С. Застрожнікова