Провадження № 22-ц/802/1203/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Черняк О. В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Троц Юлія Борисівна, про визнання недійсними договорів дарування, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_4 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами.

Свої позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтував тим, що 07 березня 2023 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за умовами якого він надав у позику відповідачу ОСОБА_2 227000,00 доларів США, а останній зобов?язався повернути зазначені грошові кошти до 06 березня 2024 року. ОСОБА_2 свої зобов?язання за договором позики не виконав. У вересні 2024 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом про стягнення солідарно із ОСОБА_2 боргу за договором позики, а також подав заяву про забезпечення позову. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 вересня 2024 року у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 вересня 2024 року скасовано, заяву про забезпечення позову задоволено і накладено арешт на нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 .

Пізніше стало відомо, що 30 жовтня 2024 року, тобто за день до розгляду Вінницьким апеляційним судом апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 на підставі договорів дарування відчужив належне йому на праві власності нерухоме майно в користь ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 вважає, що укладені договори дарування вчинені з метою унеможливлення задоволення позовних вимог кредитора, а тому звернувся в суд з позовом про визнання зазначених договорів дарування недійсними.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2025 року позов ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування задоволено.

Ухвалено визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,1417 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, село Липини; договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; договір дарування земельної ділянки площею 0,0537 га, яка розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, село Липини, які були укладені 30 жовтня 2024 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 .

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2025 року у цій справі ухвалено стягнути із ОСОБА_2 , ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1937,92 грн, по 968,96 грн з кожного, та понесені витрати на правову допомогу у розмір 25000,00 грн, по 12500,00 грн з кожного.

Не погоджуючись із ухваленими судовими рішеннями, відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції від 28 серпня 2025 року та додаткове рішення суду першої інстанції від 17 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову ОСОБА_4 про визнання недійсними договір дарування нерухомого майна.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Матвіїв В. М. подав апеляційному суду письмове клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики.

У судовому засіданні представник відповідача клопотання про зупинення провадження у справі підтримав, представник позивача клопотання заперечив, просив відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Матвіїва В. М. про зупинення провадження у справі з таких підстав.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 761/33089/20 (провадження № 61-18470св21) вказано, що тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом з тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статі і 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо ухвалити рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

При цьому апеляційним судом встановлено, що у вересні 2024 року ОСОБА_4 звернувся у Крижопільський районний суд Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики і просив суд стягнути з відповідачів у його користь у солідарному порядку борг за договором позики у розмірі 236000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 9750292,86 грн (т. 1, а. с. 12).

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 вересня 2024 року відкрито провадження у цій справі (т. 1, а. с. 13).

Представник позивача ОСОБА_4 адвокат Кусий А. В. подав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 , а саме на дві земельні ділянки і житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, які знаходяться в селі Липини Луцького району Волинської області.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 вересня 2024 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 адвоката Кусого А. В. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 відмовлено (т. 1, а. с. 15, 16).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову скасовано.

Ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено і накладено арешт на нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 , а саме: на земельну ділянку площею 0,537 га, яка знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, село Липини; на земельну ділянку площею 0,1417 га, яка знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, село Липини; на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 168,8 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 18-22).

Також за матеріалами справи встановлено, що 30 жовтня 2024 року ОСОБА_2 (дарувальник) уклав із ОСОБА_7 (обдарована) договір дарування земельної ділянки площею 0,0537 га для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, яка розташована в селі Липини Луцького району Волинської області (т. 1, а. с. 23, 24), договір дарування земельної ділянки площею 0,1417 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, яка розташована у селі Липини Луцького району Волинської області і житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 25, 26).

02 грудня 2024 року ОСОБА_4 звернувся у Луцький міськрайонний суд Волинської області із позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_5 про визнання недійсними укладених договорів дарування нерухомого майна. У своїй позовній заяві ОСОБА_4 покликався на те, що укладені договори дарування нерухомого майна порушують його майнові інтереси як кредитора і направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Матвіїв В. М. подав Волинському апеляційному суду паперову копію ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2025 року, якою постановлено призначити у справі комплексну судову почеркознавчу експертизу та технічну експертизу документа, на вирішення якої поставлено таке питання: Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_2 на розписці від 07 березня 2023 року ОСОБА_2 чи іншою особою?

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неможливість ухвалити рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна до ухвалення рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики, оскільки між справами, що розглядаються існує тісний матеріально-правовий зв?язок, який виражається у тому, що факти, встановлені у справі за позовом про стягнення боргу за договором позики, будуть мати преюдиційне значення для справи за позовом про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку про задоволення заяви представника відповідача про зупинення провадження у цій справі.

Керуючись статтями 251, 253, 254 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання відповідача ОСОБА_2 , подане представником ОСОБА_3 , про зупинення провадження у справі задовольнити.

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 134/1573/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики, яка розглядається у Крижопільському районному суді Вінницької області.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді