Справа № 199/7838/25
(2/199/4135/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Богун О.О.

при секретареві Дубовик А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Дніпровської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Євгеній Кульбіда, Комунальний заклад «Криворізький психоневрологічний інтернат Дніпропетровської обласної ради» про визнання факту прийняття спадщини, права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до Дніпровської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Євгеній Кульбіда, Комунальний заклад «Криворізький психоневрологічний інтернат Дніпропетровської обласної ради» про визнання факту прийняття спадщини, права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що в 1996 році сім`я ОСОБА_4 , а саме батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 та два сина ОСОБА_5 та ОСОБА_3 набули право власності в рівних частках по на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 19.08.1996 року Виконкомом міської Ради Народних депутатів м.Дніпропетровська, у зв`язку з приватизацією що підтверджується Свідоцтвом про право на власність від 19.08.1996 р. виданого відповідно до розпорядження від 19.08.1996 року №4/1267-96, запис реєстрової книзі за №252п-52. ОСОБА_5 який є співвласником квартири, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у Комунальному закладі «Криворізький психоневрологічний інтернат Дніпропетровської обласної ради», де був зареєстрований протягом останніх 9 років з дати надходження з 05.05.2004 року до дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебування спадкодавця ОСОБА_5 у Комунальному закладі «Криворізький психоневрологічний інтернат Дніпропетровської обласної ради» де він був тимчасово зареєстрований з дати надходження з 05.05.2004 року до дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 було обумовлене медичними та соціальними обставинами, необхідністю постійного медичного нагляду за померлим із-за його хвороби. До направлення в інтернат ОСОБА_5 був зареєстрований та фактично проживав у зазначеній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом із членами родини батьками та братом ОСОБА_3 , підтримував зв`язок із майном та мав там особисті речі. Оскільки проживання спадкодавця ОСОБА_5 в Криворізькому психоневрологічному інтернаті було його вимушеним місцем перебування, тому вважаємо що ймовірним місцем відкриття спадщини це місце розташування квартири частки за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкають батьки та де спадкодавець мав основний житловий зв`язок за часи його життя з моменту народження та проживання із сім`єю впродовж 17 років. Пормерлий ОСОБА_5 є сином позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.09.1983 року, серії НОМЕР_1 актовий запис №2053. Спадкодавцю ОСОБА_5 належить частки на квартири за адресою: АДРЕСА_1 у праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 19.08.1996 року Виконкомом міської ради народних депутатів м.Дніпропетровська у зв`язку з приватизацією що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 19.08.1996 року №4/1267-96 запис в реєстровій книзі №252п-52. Однак зазначене право власності частки у праві спільної сумісної власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 не було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 у зв`язку з його хворобою та неможливістю реалізувати свої права із-за хвороби. Згідно інформації з Дежавного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.05.2025 року, відсутні відомості щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за померлим ОСОБА_5 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 69,8 кв.м житловою площею 42,8 кв.м знаходиться у спільній частковій власності в тому числі позивачам. На підставі викладеного позивачі просять суд задовольнити позов.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2025 року відкрито провадження по справі і призначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

30.10.2025 року справу розглянуто по суті.

Позивачі в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, заяв до суду не подавали.

Представник позивачів до суду не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку

Згідно зі ст. 1268 ч. 3 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ч. 1 ст. 1269 даного кодексу, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1297 ч. 1 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 15 ч. 1 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст.1297ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.328ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України).

Згідно зі ст.392ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивач через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому його права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на це майно.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Так, у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 р. у справі №6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі №6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Зазначені правові висновки Верховного Суду України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Дніпровської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Євгеній Кульбіда, Комунальний заклад «Криворізький психоневрологічний інтернат Дніпропетровської обласної ради» про визнання факту прийняття спадщини, права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняття спадщини в рівних чатках квартири за адресою: АДРЕСА_1 після смерті сина ОСОБА_5 , яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) як спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/8 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) як спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/8 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 22 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О.Богун

30.10.2025