Справа № 373/2496/25
Номер провадження 2/373/1322/25
УХВАЛА

25 листопада 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючої судді Керекези Я.І., за участі секретаря судових засідань Ткалі І.М., розглянувши клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Линника Є.В. про визнання доказів недопустимими в цивільній справі № 3732496/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації,

встановив:

В провадженні Переяславського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації.

03 листопада 2025 року представник відповідача адвокат Линник Є.В. подав клопотання, яке конкретизував у заяві від 24 листопада 2025 року, про визнання доказів недопустимими. Просить визнати недопустимими роздруківки знімків екрана (скріншоти), позначені в додатках до позовної заяви під назвами: «доказ наявності телеграм каналу, сторінки Фейсбук та ютуб каналу», «доказ створення телеграм каналу», «публікація від 06 червня 2025 року», «публікація від 26 травня 2025 року», «публікація від 26 червня 2025 року», «скріншот адреси телеграм каналу», «скріншот з ютуб каналу». Посилається на те, що подані скріншоти є лише фрагментами, вирваними із загального контексту сторінки та ймовірної дискусії, не відображають повного тексту допису, коментарів, що передували або слідували за ним, що не дозволяє надати висловлюванням правильну правову оцінку. Оригінали таких електронних доказів не подано, а паперові копії електронних доказів не є письмовими документами. На підставі ч. 5 ст. 100 ЦПК України відповідач та його представник ставлять під сумнів такі докази, тому вони не можуть бути взяті судом до уваги.

В підготовчому судовому засіданні 25 листопада 2025 року представник відповідача адвокат Линник Є.В. клопотання підтримав, просив задовольнити на підставі ч. 11 ст. 83 ЦПК України.

Представник позивача вважає, що клопотання не підлягає до задоволення. Оцінку доказам суд надає при їх дослідженні, а не прийнятті. На всі ці заперечення представника відповідача надано відповіді у відзиві на позов.

Судом встановлено наступне.

До позовної заяви в якості додатків позивачем надано роздруківки знімків екрана (скріншоти), позначені в додатках до позовної заяви під назвами: «доказ наявності телеграм каналу, сторінки Фейсбук та ютуб каналу», «доказ створення телеграм каналу», «публікація від 06 червня 2025 року», «публікація від 26 травня 2025 року», «публікація від 26 червня 2025 року», «скріншот адреси телеграм каналу», «скріншот з ютуб каналу». В тексті позовної заяви зазначено, що «перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, перелічені у додатку до позову, а також в додатку зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових, копії яких додано до заяви».

Разом із відповіддю на відзив представником позивача надано технічний (цифровий) носій інформації з відеофайлами, які, за зазначенням представника, є оригінальною формою відповідного електронного доказу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами.

В силу ч. 1 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Частиною 3 цієї статті передбачено, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

У відповідності до ч. 5 ст. 100 ЦПК України, якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому судовому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше

Частиною 11 статті 83 ЦПК України встановлено, що у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Представник відповідача, з посиланням на ч. 11 ст. 83 ЦПК України, просив визнати недопустимим доказ у підготовчому судовому засіданні.

Разом з тим, будь-яких доказів, що зазначені ним у клопотанні докази є підробленими, суду не надав.

Сумніви з приводу достовірності обґрунтовані неподанням оригіналів таких доказів.

Однак, представником позивача подано оригінали (як зазначено у відповіді на відзив) таких доказів, які будуть оцінені судом з приводу їх належності, допустимості, достовірності та достатності в процесі дослідження при розгляді справи по суті.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону.

В силу ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, недостовірні докази та недопустимі докази - це різні поняття.

Будь-яких доказів, які б давали підстави суду вважати, що зазначенні у клопотанні представника відповідача докази отримані внаслідок порушення закону, також не надані.

Неподання оригіналів електронних доказів, на думку суду, не може бути підставою визнання доказів недопустимими, зокрема, на стадії підготовчого провадження.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Така оцінка доказів, в тому числі й з урахуванням надання чи ненадання оригіналів доказів, зокрема й на виконання ч. 5 ст. 100 ЦПК України (на що посилається представник відповідача у своєму клопотання), здійснюється судом під час дослідження наявних доказів на стадії розгляду справи по суті.

Таким чином, оцінивши обгрунтування клопотання представника відповідача, суд вважає, що підстав визнавати докази, зазначені в клопотанні, недопустимими немає. Оцінка доказів на предмет допустимості буде надана судом в порядку ст. 89 ЦПК України на стадії розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 76, 78, 79, 83, 89, 100 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Линника Є.В. про визнання доказів недопустимими відмовити.

Ухвала не підлягає окремому оскарженню.

Виготовлення повного тексту ухвали вчинено 28 листопада 2025 року.

Суддя Я.І. Керекеза