У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про передачу справи за підсудністю

17 листопада 2025 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Лілія Миколаївна, вирішуючи питання про відкриття провадження за позовною заявою виконавчого комітету Житомирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

27 жовтня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява виконавчого комітету Житомирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ухвали ЦПК України) У разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

У відповідь на запит суду про зареєстроване місце проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підрозділ УДМС України в Житомирській області надав довідки, з яких встановлено, що відповідач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Також установлено, що відповідач ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що вищевказаний позов не підсудний Корольовському районному суду міста Житомира.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені у частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Вказане правило загальної підсудності (за місцем знаходження відповідача) діє у всіх випадках, коли закон не обумовлює інше стосовно конкретного виду справ.

Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Згідно із статтею 28 ЦПК України визначено перелік справ підсудність яких можлива за вибором позивача.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту статті 28 ЦПК України позов про позбавлення батьківських прав не входить до переліку справ, підсудність яких, крім визначеної законом (частина перша статті 27 цього Кодексу), може бути також визначена за вибором позивача.

Положення статті 28 ЦПК України не можуть бути застосовані під час визначення підсудності позову про позбавлення батьківських прав, отже, не можуть бути застосовані і, зокрема, положення частини шістнадцятої статті 28 ЦПК України, можливість вибору позивача до якого суду звернутися з позовом про позбавлення батьківських прав, - відсутня, оскільки підсудність такої справи визначена законом.

Таким чином, з аналізу зазначених правових норм вбачається, що справи про позбавлення батьківських прав розглядаються за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, згідно зі статтею 27 ЦПК України.

У своїй позовній заяві представник позивача виконавчого комітету Житомирської міської ради, обґрунтовуючи вибір підсудності, покликається на ч. 1 ст. 28 ЦПК України та зазначає, що цей спір можуть бути застосовані правила альтернативної підсудності, зокрема, за місцем знаходження позивача, оскільки заявлено вимогу про стягнення аліментів.

Поєднання в одному провадженні двох позовних вимог про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів не суперечить положенням процесуального закону, отже, не впливає на визначення судом територіальної юрисдикції (підсудності) такої справи і узгоджується з положеннями частини третьої статті 166 СК України, відповідно до якої при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Тобто позовна вимога про стягнення аліментів на дитину, яка поєднується із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав, є похідною від останньої.

Отже, в спірних правовідносинах підсудність справи має визначатись згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачів.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка, зокрема, висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2025 року в справі № 306/1029/22 (провадження № № 61-5622св25).

Вищенаведене дає підстави для висновку, що позовна заява виконавчого комітету Житомирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за територіальною підсудністю належить до юрисдикції Романівського районного суду Житомирської області (за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 )

Частиною 9 ст. 187 ЦПК України передбачено, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Ураховуючи предмет спору та відомості про зареєстроване місце проживання відповідачів, вважаю за необхідне передати позовну заяву виконавчого комітету Житомирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за підсудністю до Романівського районного суду Житомирської області.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 187, 352, 354 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву виконавчого комітету Житомирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів передати за підсудністю до Романівського районного суду Житомирської області.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК