Номер провадження: 22-ц/813/5895/25
Справа № 505/523/25
Головуючий у першій інстанції Ващук О. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

учасники справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2025 року, ухвалене Котовським міськрайонним судом Одеської області у складі: судді Ващук О. В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ТОВ «Цикл Фінанс» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 19235,95 грн.

Позов мотивовано тим, що 31 липня 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено кредитний договір № 5628, за умовами якого банк взяв на себе зобов`язання надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Кредит надано у формі кредитної лінії, станом на дату укладення договору який становить 11800 грн.

АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання.

На підставі Договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024, АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило право вимоги за кредитним договором № 5628 від 31 липня 2019 року на користь ТОВ «Цикл Фінанс». За умовами договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 19235,95 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту: 8757,33 грн; заборгованість по відсотках: 10478,62 грн.

Представник ОСОБА_1 адвокат Чернявський А.Л. надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позову та стягнути з ТОВ «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що позивач не довів підстав виникнення та змісту зобов`язання відповідача за договором кредитного ліміту, оскільки не надав суду УДБО в редакції, чинній на дату укладення договору, що повністю виключає можливість встановити зміст обов`язків відповідача щодо порядку використання кредитного ліміту, порядку нарахування та сплати відсотків за його використання, а також перевірити правильність розрахунку позовних вимог.

Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 19235,95 грн (8757,33грн - заборгованість за тілом кредиту, 10478,62 - за відсотками), яка, на думку представника відповідача, не підтверджена, оскільки позивачем до позовної заяви не додано жодного достатнього, допустимого та достовірного доказу як на підтвердження факту існування заборгованості за Договором кредитної лінії від 31.07.2019 року, так і на підтвердження розміру такої заборгованості. Крім того зазначив, що додана до позовної заяви виписка з рахунку відповідача сформована 29.08.2024 року оператором АТ «Банк Кредит Дніпро» ОСОБА_3 , тоді як на звороті останнього аркуша розміщено печатку Банку та підпис ОСОБА_4 , тобто іншої особи, ніж та, яка сформувала виписку. Відповідач не давав дозволу АТ «Банк Кредит Дніпро» згоди на розкриття банківської таємниці шляхом передачі виписки з його рахунку, Банк до відповідача із запитом про надання такої згоди не звертався, а позивач не обґрунтував та не довів існування будь-якої іншої підстави для розкриття банківської таємниці відносно операцій за рахунком відповідача.

Також представник відповідача вважає, що у відповідача відсутній обов`язок сплачувати позивачу заборгованість за кредитним договором від 31.07.2019 року, оскільки належним чином не повідомив відповідача про відступлення банком позивачеві права грошової вимоги за вказаним договором. А додана до позовної заяви адвокатська вимога від імені ТОВ «Цикл Фінанс» про погашення заборгованості за Договором кредитної лінії від 31.07.2019 року, датована 03.01.2025 року, не може вважатися належним повідомленням відповідача про відступлення права вимоги, оскільки адвокатська вимога сформована більше ніж через 8 місяців після дати відступлення права вимоги, що не може вважатися належним виконанням сторонами договору факторингу взятого на себе обов`язку повідомити боржників про відступлення права вимоги впродовж 10 робочих днів.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2025 року позов ТОВ «Цикл Фінанс» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» 18983,28 грн заборгованості за кредитним договором № 5628 від 31 липня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» 2391 грн судового збору та 5922 грн витрат на правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника Чернявського А.Л. просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові та стягнути з ТОВ «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені ними судові витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що адвокатська вимога від імені ТОВ «Цикл Фінанс» про погашення заборгованості за Договором кредитної лінії від 31.07.2019, яка датована 03.01.2025, не може вважатися належним повідомленням відповідача про відступлення права вимоги з огляду на те, що така сформована більше ніж через 8 місяців після дати відступлення права вимоги, що не може вважатися належним виконанням сторонами договору факторингу взятого на себе обов`язку повідомити боржників про відступлення права вимоги впродовж 10 робочих днів, також у тексті адвокатської вимоги вказано дві різні суми заборгованості за кредитним договором - 19235,95 грн (абз. 3 арк. 1 адвокатської вимоги) та 85688,25 грн (у реквізитах платежу), що не може вважатися належним виконанням Фактором обов`язку повідомити про визначену грошову вимогу на підставі ч. 1 ст. 1082 ЦК України.

Посилаючись на ч. 1 ст. 1082 ЦК України, вказує, що позивачем не надано належних доказів не тільки того, що відповідач одержав належним чином оформлене повідомлення про відступлення права грошової вимоги, а й того, що таке повідомлення взагалі яким-небудь чином надсилалося відповідачу, а отже обов`язок відповідача сплатити позивачу заборгованість за цим Договором не виник, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково ототожнив існування заборгованості відповідача за кредитним договором з правом позивача як фактора за договором факторингу вимагати погашення такої заборгованості, у відповідача не виник обов`язок сплатити заборгованість за спірним договором кредиту саме позивачу, а не первинному кредитору АТ «Банк Кредит Дніпро», внаслідок цього, суд першої інстанції помилково не звернув уваги на те, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5628 від 31 липня 2019 року пред`явлено неналежним позивачем.

Вказаний розмір заборгованості не підтверджений достатніми, достовірними та допустимими доказами, позивачем до позовної заяви не додано детальний розрахунок заборгованості відповідача за Договором кредитної лінії від 31.07.2019, а додана до позовної заяви виписка з рахунку на 481 аркуші містить подобовий реєстр операцій за рахунком відповідача та не містить власне розрахунку заборгованості, що виключає можливість відповідача спростувати, а суд перевірити правильність визначення суми заборгованості за Договором кредитної лінії, а також виписка з рахунку відповідача не може вважатися і допустимим доказом.

Зазначає, що виписка з рахунку Відповідача сформована 29.08.2024 оператором АТ «Банк Кредит Дніпро» ОСОБА_3 , тоді як на звороті останнього аркуша розміщено печатку Банку та підпис ОСОБА_4 , тобто іншої особи, ніж та, яка сформувала виписку.

Також вказує, що відповідач стверджує, що він не надавав дозволу АТ «Банк Кредит Дніпро» на розкриття банківської таємниці шляхом передачі виписки з його рахунку, банк до відповідача із запитом про надання такої згоди не звертався, а Позивач не обґрунтував та не довів існування будь-якої іншої підстави для розкриття банківської таємниці відносно операцій за рахунком відповідача, що виключає допустимість як доказу доданої до позовної заяви виписки з рахунку відповідача.

Посилається, що позивачем залучено нові докази УДБО, діючий з 26.03.2019 по 15.09.2025, та паспорт кредиту від 31.07.2019, які не можуть бути долучені до матеріалів справи, оскільки подані позивачем із пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 83 ЦПК України, за умови, що позивач не заявляв клопотання про поновлення строку їх подання, або не довів наявності підстав для визнання причин поважності пропуску строку подання таких доказів, в силу приписів ч. 1 ст. 78 ЦПК України, є недопустимими.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення коштів у розмірі 19235,95 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 вказаної норми).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягуючи з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 18983,28 грн, суд виходив з того, що відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі повернення тіла кредиту і сплати відсотків, виконав неналежним чином, у зв`язку з чим має перед кредитором у зобов`язанні прострочену заборгованість. При цьому, суд зазначив, що відповідач та його представник, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надали суду власного контррозрахунку заборгованості, підтвердженого відповідними належними та допустимими доказами. Стосовно розміру заборгованості по відсотках, суд вважав, що підлягає стягненню заборгованість в розмірі 10225,95 грн відповідно до Додатку 2 розрахунку заборгованості - розрахунок суми несплачених відсотків за користування кредитними коштами, нарахованих відповідно до кредитного договору № 5628 від 31 липня 2019 року. Суд вказав, оскільки матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором ані первісному кредитору, ані новому кредитору, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний сплатити новому кредитору ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 5628 від 31 липня 2019 року у розмірі 18938,28 грн, яка складається з: 8757,33 грн заборгованість за тілом кредиту; 10225,95 грн заборгованість за відсотками.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31 липня 2019 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ОСОБА_1 укладено договір № 5628 про встановлення кредитного ліміту, який підписаний особистим підписом відповідача. (а.с. 108)

Кредитний договір № 5628 від 31.07.2019 року складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» (далі - УДБО) із змінами і доповненнями, затверджений Банком та розміщений на Офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua, та індивідуальної частини, якою є Кредитний договір, копію УДБО було надано додатком до відповіді на відзив.

Згідно з п. 1.1 Договору в порядку передбаченому цим договором та УДБО, Банк зобов`язався здійснити кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта № НОМЕР_1 , відкритого у Банку, шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку.

Відповідно до п. 1.2.1. договору - ліміт кредитної лінії на дату укладання цього договору становить 11800 грн, та протягом дії цього договору може бути змінений банком в порядку визначеному в УДБО, при цьому максимальний ліміт кредитної лінії не може перевищувати 1000000 грн.

Згідно п. 1.2.2. договору - строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту жодна із сторін в установленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в цьому Договорі. Подовження строку дії кредитної лінії може здійснювати необмежену кількість разів.

Відповідно до умов договору, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 48,00% річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56% річних. Пільговий період: 67 днів. Розмір процентної ставки протягом пільгового періоду складає 0,01 % річних.

На виконання умов Договору АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок відповідача, що підтверджується Випискою по особистому рахунку (а.с. 12-91).

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, у встановлений договором строк кредит не повернув, не сплатив проценти за користування кредитом, внаслідок чого станом на 27.03.2024 утворилася заборгованість у розмірі 18983,28 грн, яка складається з: залишок простроченого кредиту 8757,33 грн; залишок прострочених відсотків 10225,95 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 5628 від 31.07.2019 (а.с. 112-115).

Колегія суддів вказує, що підписавши кредитний договір, відповідач зобов`язався повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Отримання відповідачем кредитних коштів та неналежне виконання вимог кредитного договору щодо своєчасного повернення коштів підтверджується наданими позивачем доказами та не спростовується відповідачем.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі № 274/7221/19 (провадження № 61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Водночас, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003року № 254 (що було чинним на час видачі кредиту), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій, призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічне за змістом правило закріплене у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (яке є чинним на час вирішення справи судом апеляційної інстанції).

Відповідно виписка за рахунком, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Подібні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 16 вересня 2020 року у справі N 200/5647/18 (провадження N 61-9618св19), від 20 жовтня 2020 року у справі N 456/3643/17 (провадження N 61-9882св20), від 28 жовтня 2020 року у справі N 760/7792/14-ц (провадження N 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі N 278/2177/15-ц (провадження N 61-22158св19).

Доказом нарахування та використання кредитних коштів є виписка по особовому рахунку з 31.07.2019 по 27.03.2024, що є належним та допустимим доказом у розумінні вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 566 від 30 грудня 1998 року (чинного на час проведення грошових операцій за кредитним договором) (а.с. 12-91).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Судом встановлено, що 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу № 28/03/24, відповідно до п. 1.1 якого на умовах, встановлених цим Договором та у відповідності до гл. 73 Цивільного кодексу України, Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1, зокрема і до відповідача. (а.с. 98-100).

Згідно з п. 1.2. Договору факторингу № 28/03/24 внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим Договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Права Вимоги переходять до Фактора з моменту набрання чинності даним Договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток 3), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання Сторонами та скріплення печатками (за наявності) Сторін акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до Додатку № 3 до даного договору в день підписання Договору та набрання ним чинності (п. 6.2.1, п. 6.2.2 Договору факторингу).

Договір факторингу є дійсним та в судовому порядку не оскаржувався.

Згідно з Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшли права кредитора, зокрема, у кредитному договорі № 5628 від 31 липня 2019 року відносно боржника ОСОБА_1 на суму заборгованості 19235,95 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 8757,33 грн, заборгованість по відсотках - 10478,62 грн. (а.с. 94)

Згідно з актом приймання-передачі прав вимог за договором факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» підтверджують, що права грошових вимог передані у повному обсязі. (а.с. 103)

Оплата права грошової вимоги згідно з Договору факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року підтверджується платіжною інструкцією № 6041 від 28.03.2024 року (а.с. 107).

Отже, факт переходу до ТОВ «Цикл Фінанс» прав первісного кредитора до ОСОБА_1 за Кредитним договором є доведеним та спростовують доводи апеляційної скарги в цій частині.

Щодо доводів апелянта про неповідомлення його про відступлення прав вимоги від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «Цикл Фінанс», що виключає обов`язок сплачувати заборгованість новому кредиту, то таке не заслуговує на увагу, оскільки, як встановлено, позивач отримав право вимоги від АТ «Банк Кредит Дніпро» відповідно до укладеного між ними договору факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року та передача цих прав у передбачений договором спосіб, натомість відповідач не надав доказів щодо визнання даного договору недійсним, або докази сплати заборгованості, як попередньому кредиту АТ «Банк Кредит Дніпро», так і новому кредитору ТОВ «Цикл Фінанс».

Твердження скаржника, що вказаний розмір заборгованості не підтверджений достатніми, достовірними та допустимими доказами, колегія суддів також вважає безпідставними, так як скаржником не надано свого контррозрахунку, який би спростував доводи позивача.

Посилання скаржника, що позивачем залучено нові докази УДБО, діючий з 26.03.2019 по 15.09.2025 та паспорт кредиту від 31.07.2019, які не можуть бути долучені до справи, так як подані позивачем із пропуском строку, є слушними.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Натомість позивачем, разом із першою заявою по суті справи, якою є позовна заява, вказані докази не надані, не заявлено відповідне клопотання із обґрунтуванням причин несвоєчасного надання або неможливості надання доказу, а отже не приймаються до уваги судом.

Проте, таке не призвело до неправильного вирішення справи.

Щодо доводу скарги, що відповідач не надавав дозволу на розкриття банківської таємниці шляхом передачі виписки з його рахунку, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 вищезазначеного Закону банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини; фінансово-економічний стан клієнтів.

Проте звернення до суду з метою захисту свого порушеного права та подання у справі виписки по картці відповідача не є порушенням банківської таємниці, оскільки таке розкриття здійснюється у межах судового провадження та з метою доведення обставин, що мають значення для справи. Суд, відповідно до закону, уповноважений витребувати та досліджувати інформацію, яка містить банківську таємницю, а її надання на виконання процесуальних вимог не вважається таким порушенням.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови - 18 листопада 2025 року

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко