Провадження № 22-ц/801/2567/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Березовська О. А.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 рокуСправа № 127/19112/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Сопруна В. В.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лисий Олександр Васильович, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2025 року, постановлену суддею Березовською О. А. в залі суду в м. Вінниця, дата складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення,

в цивільній справі № 127/19112/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Короткий зміст вимог

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В ході розгляду справи представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Деркач В. Г. заявив клопотання про призначення у справі повторної судової транспортно-товарознавчої експертизи, мотивуючи його тим, що, ознайомившись з позовною заявою та копією доданого до неї висновку експерта №508/25-21 від 08.04.2025, сторона відповідача вважає, що ринкова ціна на автомобіль «MAZDA MX-30», який належить позивачу, експертом дещо завищена, а від цього залежать й усі інші розрахунки щодо визначення матеріальної шкоди.

Крім того вказав, що ні в акті огляду транспортного засобу, ні у самому висновку експерта не зазначено про те, що на правих передніх дверцятах та правих задніх дверцятах автомобіля «MAZDA MX-30», є розриви металу, а згідно з висновком їх потрібно замінити, а не відремонтувати. По факту на правій стороні автомобіля в наявності лише потертості, що також впливає на розмір заподіяної матеріальної шкоди.

Також на думку відповідача ОСОБА_2 та її представника вартість ремонтних робіт є дещо завищеною, що також впливає на розмір матеріальної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою від 28 жовтня 2025 року клопотання представника відповідача задовольнив, призначив в справі повторну судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручив експертам Приватного підприємства Експертно-науково-дослідний центр «Експертиза» (м. Вінниця, вул. Ботанічна, 23А), попередивши їх про кримінальну відповідальність за відмову від дачі висновку та за дачу завідомо неправдивого висновку, на вирішення якої поставлено наступне питання:

Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «MAZDA MX-30» д. н. з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11.11.2024, станом на 11.11.2024?

При цьому витрати, пов`язані з проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 . На час проведення експертизи провадження у справі зупинене.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для правильного вирішення спору про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, та для повного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, тому клопотання представника відповідача Максимчук О. А. про призначення повторної судової транспортно-товарознавчої експертизи підлягає задоволенню, оскільки представник відповідача обґрунтовано ставить під сумнів наданий суду висновок експерта від 08.04.2025 №508/25-21.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У жовтні 2025 року адвокат Лисий О. В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., судді: Матківська М. В., Сопрун В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 листопада 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду на 25 листопада 2025 року о 11:40 год з повідомленням сторін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки судом безпідставно призначено повторну експертизу за відсутності передбачених законом підстав.

Звертає увагу, що 24.02.2025 позивач звернувся до Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України із заявою на проведення транспортно-товарознавчого дослідження відповідно до ст. 102, 106 ЦПК України. При цьому, експерт був обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок.

Зауважує, що 14.03.2025 відповідача повідомлено про проведення огляду транспортного засобу «MAZDA MX-30», № НОМЕР_1 , який відбувся 21.03.2025 за адресою: м. Вінниця, вул. Батозька, 1. Такий огляд проводився у присутності сторін, складено акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість), який підписано усіма учасниками без зауважень. На підставі результатів дослідження складено висновок експерта №508/25-21 від 08.04.2025, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 195 830,31 грн.

На переконання представника позивача, суд першої інстанції, не маючи жодних належних та допустимих доказів, які б спростували висновок експерта №508/25-21, вийшов за межі своїх повноважень, призначивши повторну експертизу виключно на підставі припущень про нібито завищену вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, чим порушив вимоги ст. 89, 103, 113 ЦПК України

Вважає, що в даному випадку відсутні передбачені законом підстави для призначення повторної експертизи, а її проведення призведе лише до зайвих витрат і безпідставного затягування розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не скористались свої правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позиція учасників справи у судовому засіданні

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Лисий О. В. підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, які у ній викладені, просили скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Деркач В. Г. подав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, в якій просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника позивача у зв`язку з тим, що вирішити питання про визначення розміру матеріальної шкоди іншим шляхом неможливо.

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» своєчасно повідомлявся судом про час і місце розгляду справи, його представник в судове засідання не з`явився.

Відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України)

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу положень статті 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справа. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

За змістом частин другої, третьої статті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що з висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження №508/25-21 від 08.04.2025 вбачається, що на вирішення експертизи поставлене питання: Яка вартість матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля «MAZDA MX-30» д. н. з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП 11.11.2024? При цьому, експерт визначив вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «MAZDA MX-30» д. н. з. НОМЕР_1 внаслідок пошкодження під час ДТП 11.11.2024, станом на час огляду, який проводився 21.03.2025.

Разом з тим, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Деркач В. Г. вважає оцінку транспортного засобу, наведену в цьому звіті, завищеною, а представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не погоджується з датою оцінки (на час огляду), оскільки дата оцінки могла вплинути на результати експертного дослідження.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання представника відповідача Максимчук О. А. про призначення повторної судової транспортно-товарознавчої експертизи підлягає задоволенню, оскільки представник відповідача обґрунтовано ставить під сумнів наданий суду висновок експерта від 08.04.2025 №508/25-21.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, в червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 35 830,31 грн в рахунок відшкодування різниці між фактичним розміром завданої шкоди за лімітом страхового відшкодування, а також моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Крім того, просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на її користь 36 600,19 грн в рахунок відшкодування різниці між фактичним розміром виплаченого страхового відшкодування та встановленим лімітом страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11.11.2024 о 14.00 год. в м. Вінниці по вул. Салтикова-Щедріна, 83, відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Renault Medane» д. н. НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху, а саме виконанні повороту ліворуч, в порушення п. 10.1 ПДР України, не переконалась в безпеці маневру та здійснила зіткнення з автомобілем «MAZDA MX-30» д. н. НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , яка виконувала обгін. В результаті ДТП дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками,

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2025, яка набрала законної сили, по даному факту ДТП, ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП.

Позивач вказала, що внаслідок ДТП, їй були завдані збитки в сумі 195 830,31 грн. На підтвердження указаного розміру збитку на замовлення позивача було проведено транспортно-товарознавчу експертизу №508/25-21 від 08.04.2025 та ремонтну калькуляцію до транспортно-товарознавчої експертизи.

В силу статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Згідно з вимогами частини першої статті 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що при прийнятті процесуальних рішень і застосуванні будь-яких процесуальних норм суд має керуватись у першу чергу основним завданням цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав та інтересів особи.

Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується за допомогою реалізації його основних засад, у тому числі принципу змагальності сторін.

Шкода потерпілому відшкодовується у розмірі реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи.

У п.14 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п.15 згаданої вище Постанови №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18), від 28 вересня 2022 року у справі № 727/182/21 (провадження № 61-11749св21) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

Так, Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі №902/761/18, від 04.12.2019 року у справі №917/2101/17, від 14.09.2021 року у справі №910/14452/20).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судам слід мати на увазі, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.

Розділом IV Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5) врегульовано порядок призначення автотоварознавчих експертиз.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Розділу IV вищевказаних науково-методичних рекомендацій до числа основних завдань автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

На думку колегії суддів, вирішуючи клопотання про призначення повторної судової транспортно-товарознавчої експертизи, суд першої інстанції не обґрунтував неможливість встановлення фактичних обставин із уже наявного у справі висновку експерта щодо вартості матеріального збитку транспортного засобу «MAZDA MX-30» д. н. НОМЕР_1 , або його неприйняття та необхідність призначення повторної експертизи у зв`язку з його недостатньою обґрунтованістю чи визнання таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

Зі змісту оскаржуваної ухвали місцевого суду вбачається, що остання вищевказаним вимогам законодавства не відповідає, оскільки суд в мотивувальній чистині ухвали не оцінив жодну з наведених у законі підстав для її проведення та не навів обґрунтованих мотивів для висновку про необхідність призначення у цій справі повторної судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд постановляючи оскаржувану ухвалу неповно встановив обставини, які мають значення для вирішення питання про призначення повторної експертизи, не дав належної оцінки усім доводам і запереченням сторін, не дотримався вимог процесуального закону, які регулюють питання призначення повторної експертизи судом, тому дійшов передчасного висновку про необхідність призначення у справі повторної судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове.

Підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

Доводи в апеляційній скарзі є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки справа направляється для продовження розгляду, то апеляційний суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лисий Олександр Васильович - задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2025 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

В. В. Сопрун