Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2025 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді Питель О.В.; секретар судового засідання Войтюк В.М.; розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 125/197/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Барського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів. У позовній заяві вказала, що з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 01.10.2015 шлюб між сторонами було розірвано. 01.10.2015 Барським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист, яким вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.05.2015 і до досягнення дітьми повноліття. У результаті невиконання відповідачем виконавчого листа № 125/979/15 Барського районного суду Вінницької області від 01.10.2015 щодо сплати аліментів на користь позивача на утримання дітей розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.11.2023 становить 178620,50 грн, що підтверджується даними розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданим 08.12.2023 Ярмолинецьким відділом ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач не виконує обов`язок матеріально утримувати своїх дітей, передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України, та не виконує рішення суду щодо сплати аліментів. Починаючи з жовтня 2021 року і по даний час відповідач аліменти взагалі не сплачує. Відповідач є працездатним, а тому позивач вважає, що заборгованість виникла з вини відповідача. Ураховуючи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, пеня за прострочення сплати аліментів станом на 13.01.2024 становить 586834,90 грн. Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, розмір пені не може перевищувати розміру заборгованості зі сплати аліментів, то позивач просила стягнути пеню у розмірі 178620,50 грн.

25.06.2024 відповідач ОСОБА_2 подав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що позов вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Повідомляє, що на даний час у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів. З моменту розірвання шлюбу він постійно сплачував аліменти та матеріально допомагав утримувати та забезпечувати дітей, однак документи, які б це підтверджували, у нього не збереглися. Вказав, що у позовній заяві позивачка просить стягнути неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів за період з 14.05.2016 по 13.01.2024, однак розрахунок неустойки (пеню) від суми несплачених аліментів надає лише за період з вересня 2020 року по листопад 2023 року. Таким чином, розрахунку за період з травня 2016 року по вересень 2020 року немає, а тому за вказаний період не може бути стягнуто неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів. Відповідно заборгованість зі сплати аліментів на 01.11.2023 не може братись до уваги, оскільки розмір заборгованості за період з вересня 2020 року по листопад 2023 року є значно меншим. Просить суд, врахувати його матеріальний стан, зокрема, що він з липня 2017 року по березень 2022 року був безробітним та не мав доходу, відповідно не мав можливості сплачувати аліменти. Після того, як був призваний на службу у ЗСУ та здійснює відбиття російської агресії проти України у нього з`явився дохід та він розпочав частково погашати заборгованість зі сплати аліментів, а на момент розгляду справи заборгованість сплатив повністю. Таким чином, вважає, що у його діях відсутній факт ухилення від сплати аліментів, спрямований на невиконання рішення суду про стягнення з нього на користь стягувача визначеної суми аліментів.

11.02.2025 відповідач ОСОБА_2 подав до суду додаткові письмові пояснення, у яких просив суд врахувати, що з нього стягуються аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі частки всіх видів його доходів щомісячно, що відображає його матеріальний стан.

У судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву про те, що позов підтримує, та просить розглянути справу за її та позивача відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяву представника позивача, письмові пояснення відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до даних копії розрахунку державного виконавця Ярмолинецького відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області № 57433 від 08.12.2023, заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01.11.2023 становить 178620,50 грн. На підставі цих даних позивач здійснила розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2020 року по жовтень 2023 року включно, розмір якої склав 586834,90 грн. З урахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України, пеня за прострочення сплати аліментів буде становити 178620,50 грн.

На підтвердження свого матеріального стану, зокрема, що з липня 2017 року по березень 2022 року відповідач був безробітним та не мав доходу, ОСОБА_2 долучив до письмових пояснень витяг (Форма ОК-5) з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підтвердження свого матеріального стану, зокрема, що з нього стягуються аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі частки всіх видів його доходів щомісячно, ОСОБА_2 долучив до додаткових письмових пояснень копії: рішення Барського районного суду Вінницької області № 125/2110/23 від 19.01.2024, виконавчого листа № 125/2110/23 від 11.03.2024, постанови про відкриття провадження ВП № 75803400 від 14.08.2024.

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Факт наявності у відповідача заборгованості зі сплати аліментів та її розмір позивачем доведений.

Суд наголошує на тому, що обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі судового рішення, а з факту народження дитини, згідно з вимогами Сімейного кодексу України. Такий обов`язок свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 196 СК України.

Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Доказів про відсутність вини відповідача та наявність об`єктивних причин виникнення такої заборгованості не з його вини суду не надано.

Твердження відповідача про виникнення заборгованості зі сплати аліментів не з його вини, а у зв`язку із з тим, що він з липня 2017 року по березень 2022 року був безробітнім, що підтверджується на думку відповідача довідкою ОК-5, суд відхиляє з огляду на таке. Згідно з даними довідки ОК-5, з липня 2017 року по березень 2022 року відповідач не був безробітним, дані довідки вказують про відсутність доходу, з якого сплачувалися внески до загальнообов`язкового державного соціального страхування, а не перебування на обліку як безробітна особа. Відсутність працевлаштування відповідача суд не вважає об`єктивною причиною для невиконання батьківського обов`язку з утримання дітей та покладення виконання такого обов`язку виключно на матір.

Також посилання відповідача на те, що з нього стягуються аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, без доказів погіршення його матеріального стану не є підставою для звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату аліментів. Крім того, слід урахувати, що з набуттям повноліття сином сторін у справі, частка розміру аліментів, що були стягнуті з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей, зменшилася.

Доводи відповідача про те, що він з моменту розірвання шлюбу постійно сплачував аліменти та матеріально допомагав утримувати та забезпечувати дітей, суд відхиляє, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Крім того, твердження відповідача про те, що на даний час у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів суд оцінює критично, оскільки відповідно до ст. 196 СК України пеня зі сплати аліментів стягується за весь період прострочення сплати аліментів, незалежно від того, коли було погашено заборгованість, до дня їх повного погашення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на корить позивача, у відповідача була наявна заборгованість зі сплати аліментів. Доказів того, що несплата аліментів була зумовлена незалежною від відповідача обставиною, суду подано не було, тому суд вважає, що заборгованість виникла з вини відповідача. Суд приймає розрахунок, проведений позивачем, та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 180, 194-196 СК України, ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у виконавчому провадженні № 49423764 за період з 14.05.2016 по 13.01.2024 у розмірі 178620,50 грн (сто сімдесят вісім тисяч шістсот двадцять гривень п`ятдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ).

Суддя