Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/8167/25
Провадження №2/552/3295/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

20.11.2025 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,

учасники справи та їхні представники:

позивач ОСОБА_1 ,

позивач ОСОБА_2 ,

представник позивачів адвокат Дроменко Людмила Василівни,

відповідач Управління майном комунальної власності міста,

представник відповідача Рудич Олександр Васильович,

третя особа Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до Управління майном комунальної власності міста про визнання права користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до відповідача Управління майном комунальної власності міста про визнання права користування жилим приміщенням.

В позовній заяві посилались на те, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та його малолітній син ОСОБА_3 проживають у квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та його малолітній син ОСОБА_3 проживають в квартирі АДРЕСА_1 та виявили бажання скористатися своїм правом на приватизацію даного житла.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 з 03.03.1989 року з часу надання квартири сім`ї ОСОБА_4 . ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 після його народження, а саме з 01.09.2017 року.

Квартира АДРЕСА_2 є комунальною власністю.

Квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2 на даний час є ОСОБА_1 , інші позивачі є членами її сім`ї.

З метою приватизації квартири АДРЕСА_2 позивачі звернулися у відділ приватизації Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, подавши відповідну заяву від 08.08.2025 з документами, які було зібрано згідно вимог законодавства.

Але у приватизації квартири було відмовлено, про що позивачам надано лист від 14.08.2025 № 101-05-01.1-12/508-420.

Однією із підстав відмови в листі зазначено наявність розбіжностей у прізвищах, що допущена у ордері та у їх паспортах громадян України, а також розбіжності у площі квартири, що зазначено ордері, та у технічному висновку на квартиру.

Тому позивачі просили суд визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право користування на законних підставах жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 загальною площею 55,3 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м. у складі: коридор площею 9,6 кв.м., кімната площею 10,0 кв.м., вбиральня площею 1,4 кв.м., ванна площею 2,5 кв.м., кухня площею 8,6 кв.м., шафа площею 0,7 кв.м., кімната площею 17,9 кв.м, веранда площею 4,6 кв.м., підвал під верандою площею 4,6 кв.м.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 03 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач Управління майном комунальної власності міста надав відзив на позов (а.с. 73-74).

У відзиві зазначив, що при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду.

Зазначив, що позивачі вказують, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 з 03 березня 1989 року.

Відповідно до позовної заяви, ОСОБА_3 проживає у квартирі АДРЕСА_1 з моменту народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а зареєстрований за вказаною адресою з 01 вересня 2017 року.

Позивачі стверджують, що зазначена квартира була надана ОСОБА_5 відповідно до рішення Полтавської міської Ради народних депутатів м. Полтави від 29 жовтня 1986 року № 530 та ордеру № 8 від 14 лютого 1989 року на склад сім`ї 3 особи.

Разом з тим, вищевказаний ордер має описку і прізвище самого ОСОБА_5 , його дружини ОСОБА_1 та сина ОСОБА_2 зазначено як « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_6 »

Згідно зі статтею 58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Основною причиною звернення Позивачів до суду є необхідність в підтвердженні права користування в цілому квартирою АДРЕСА_1 після здійснення перепланування та добудови до вказаної квартири, а також у зв`язку із опискою допущеною в ордері № 8 від 14 лютого 1989 року.

Статтею 9 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад (частина 3 статті 9 Житлового кодексу України).

У разі задоволення цього позову судом, рішення винесене по цій справі фактично замінить собою ордер на вселення та надасть можливість позивачам здійснити приватизацію квартири.

Враховуючи вищевикладене, у вирішенні цивільної справи № 552/8167/25 Управління майном комунальної власності міста покладається на розсуд суду з врахуванням викладеного у відзиві, та просить розглянути справу без участі представника управління.

Інші клопотання, заяви по суті справи та пояснення сторони суду не подавали.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник Дроменко Л.В. в судове засідання не з`явились.

При цьому представник позивачів звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника.

Представник відповідача ОСОБА_7 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. У відзиві відповідач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника.

Третя особа, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за вказаною адресою з 03 березня 1989 року, ОСОБА_2 з 12 лютого 2002 року, ОСОБА_3 з 01 вересня 2017 року, що підтверджується витягами з реєстру Полтавської територіальної групи (а.с. 17, 19 ,20).

Як підтверджується довідкою №1678, виданою 14.07.2025 року КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради (а.с. 28), за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано три особи:

ОСОБА_1 квартиронаймач,

ОСОБА_2 син,

ОСОБА_3 онук.

Наведеним підтверджується, що позивачі постійно проживають та зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

Також судом встановлено, що позивачами здійснено добудову балкону розміром 3,7 х 1,45 м. площею 4,6 кв.м. з підвалом.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2007 року у справі №2-1334/2007 узаконено вказану прибудову (а.с. 46-63).

Згідно технічного паспорту, виготовленого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 24 вересня 2021 року, квартира за адресою: АДРЕСА_3 включає наступні приміщення: коридор площею 9,6 кв.м., кімната площею 10,0 кв.м., вбиральня площею 1,4 кв.м., ванна площею 2,5 кв.м., кухня площею 8,6 кв.м., шафа площею 0,7 кв.м., кімната площею 17,9 кв.м, веранда площею 4,6 кв.м., підвал під верандою площею 4,6 кв.м.

Загальна площа квартири - 55,3 кв.м., житлова площа 27,9 кв.м.

При цьому добудоване приміщення балкону спеціалістом ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» визначено як веранда.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтею 310 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Дослідженими по справі доказами встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3 правомірно тобто на правових підставах проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

Але оскільки в ордері на вказану квартиру допущена помилка у прізвищі квартиронаймача та членів його сім`ї (помилково вказано ОСОБА_8 янін та ОСОБА_8 яніна замість правильного ОСОБА_8 ятін та ОСОБА_8 ятіна), іншим чином підтвердити право користування даним житлом на правових підставах позивачі можливості не мають.

Доказів на спростування тієї обставини, що позивачі на правових підставах користуються наведеним житлом, відповідачем суду не надано.

Статтею 9 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад (частина 3 статті 9 Житлового кодексу України).

Приватизація житлового фонду комунальної власності міста здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі у власність громадян квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від № 396 від 16.12.2009 (зі змінами) (надалі Положення).

Відповідно до пункту 18 Положення одним із обов`язкових документів, що подає громадянин до органу приватизації разом із заявою на приватизацію - копія ордера на жиле приміщення.

Конституцією України серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Тому, розглядаючи справу в межах позовних вимог та на підставі наданих учасниками справи доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління майном комунальної власності міста про визнання права користування жилим приміщенням на законних підставах задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування на законних підставах житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 55,3 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м. у складі: коридор площею 9,6 кв.м., кімната площею 10,0 кв.м., вбиральня площею 1,4 кв.м., ванна площею 2,5 кв.м., кухня площею 8,6 кв.м., шафа площею 0,7 кв.м., кімната площею 17,9 кв.м, веранда площею 4,6 кв.м., підвал під верандою площею 4,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право користування на законних підставах житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 55,3 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м. у складі: коридор площею 9,6 кв.м., кімната площею 10,0 кв.м., вбиральня площею 1,4 кв.м., ванна площею 2,5 кв.м., кухня площею 8,6 кв.м., шафа площею 0,7 кв.м., кімната площею 17,9 кв.м, веранда площею 4,6 кв.м., підвал під верандою площею 4,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 право користування на законних підставах житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 55,3 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м. у складі: коридор площею 9,6 кв.м., кімната площею 10,0 кв.м., вбиральня площею 1,4 кв.м., ванна площею 2,5 кв.м., кухня площею 8,6 кв.м., шафа площею 0,7 кв.м., кімната площею 17,9 кв.м, веранда площею 4,6 кв.м., підвал під верандою (4,6 кв.м).

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

позивач ОСОБА_2 , проживаючий: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

відповідач Управління майном комунальної власності міста, адреса: м. Полтава, вул. Соборності, 36, ;

третя особа Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, адреса: м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30, .

Повний текст рішення складено 20.11.2025.

Головуючий О.А.Самсонова