Справа № 752/5467/23
Провадження № 2/752/544/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 листопада 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Хоменко В.С., при секретарі Павлюх П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Київської міської прокуратури, Державної казначейської служби України, третя особа Голосіївська окружна прокуратура м. Києва про стягнення завданої тортурами шкоди,-

в с т а н о в и в:

у березні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вказаним позовом у якому, уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, просять:

стягнути з Київської міської прокуратури шляхом списання з коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої тортурами шкоди 6 000,00 євро, які на дату набрання судовим рішенням законної сили мають бути конвертовані в національну валюту;

стягнути з Київської міської прокуратури шляхом списання з коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 на відшкодування завданої тортурами шкоди 6 000,00 євро, які на дату набрання судовим рішенням законної сили мають бути конвертовані в національну валюту;

стягнути з Київської міської прокуратури шляхом списання з коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 на відшкодування завданої тортурами шкоди 6 000,00 євро, які на дату набрання судовим рішенням законної сили мають бути конвертовані в національну валюту;

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовими рішеннями в справі № 752/16847/15-к від 09.06.2020 року, 18.01.2021 року та 16.02.2023 року, зокрема: скасовано постанову слідчого від 31.03.2017 року про закриття кримінального провадження № 0006534; в судове рішення від 09.06.2020 року внесені виправлення описки в частині правильності написання процесуального статусу сторони кримінального провадження по скасованій постанові слідчого від 31.03.2017 року про закриття кримінального провадження № 0006534; зобов`язано уповноважену особу Голосіївської окружної прокуратури м. Києва в кримінальних провадженнях № 0006534, № 000271, № 0000405 розглянути заяви від 03.02.2022 року протягом трьох днів з моменту отримання для виконання ухвали та прийняти з приводу розгляду вказаних заяв процесуальне рішення.

Позивачі зауважують, що прокурори Голосіївської окружної прокуратури м. Києва, які є службовими особами Київської міської прокуратури зобов`язані взяти до відома та врахувати встановлені судом обставини та безумовно виконати судове рішення.

Також позивачі вказують, що Голосіївська окружна прокуратура м. Києва отримала для відома та виконання ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року в справі № 752/16847/15-к згідно з поданою ними 03.03.2023 року заявою в двох примірниках через скриньку, яку зареєстровано прокуратурою за № 1304-23.

При цьому, позивачі зауважують, що 20.03.2023 року на їх адресу надійшов лист з датою відбитка поштового штемпеля 17.03.2023 року, відправником у якому вказано Голосіївську окружну прокуратуру м. Києва, а у вмісті конверта значилися листи: підписаний заступником Голосіївської окружної прокуратури м. Києва 10.03.2023 року, що адресований голові Голосіївського районного суду м. Києва та трьом учасникам кримінальних проваджень № 0006534, № 000271, № 0000405 та копії трьох листів Голосіївської окружної прокуратури м. Києва від 07.02.2022 року, адресованих трьом учасникам кримінальних проваджень № 0006534, № 000271, № 0000405, тобто самостійно виключивши із списку заяви від 03.03.2023 року саме ту потерпілу сторону в указаних кримінальних провадженнях, яку з березня 2015 року безпідставно залишено без пенсійних виплат по інвалідності за системними порушеннями пов`язаними з втратою здоров`я.

Крім того, зазначають, що зміст складених, підписаних та наданих відповідей на заяву від 03.03.2023 року прийнято прокуратурою всупереч вимогам міжнародного права та чинного законодавства, чим порушено їх права як потерпілих, адже судом встановлювався триденний строк з моменту отримання ухвали саме на прийняття процесуального, а не будь-якого рішення, яке направлено на 10 днів пізніше за визначені процесуальні строки.

Поряд із цим, ОСОБА_1 08.03.2023 року звертався з письмовою заявою до Голосіївської окружної прокуратури м. Києва повернути з відміткою про отримання примірник супровідного документа, прийнятого через скриньку 03.03.2023 року та зареєстрованого за № 1304-23, однак відповіді не отримав, що вказує на системне ігнорування нормативно-правових актів, застосування до потерпілих дискримінації, що також розцінюється як ознаки морально-психологічних тортур.

Позивачі, посилаючись на те, що відповідачем Київською міською прокуратурою організовано роботу таким чином, що Голосіївською окружною прокуратурою м. Києва повністю проігноровані судові рішення в справі № 752/16847/15-к, які залишені без виконання, а також останньою на даний час не розслідуються та не передаються до суду матеріали кримінальних проваджень № 0006534, № 000271, № 0000405, що призвело до цілодобових травмуючих емоцій (розпач, зневіра, пригнічення, страх за майбутнє, депресія), і також створює життєвий дискомфорт, впливає на самопочуття, сон, фізичні/психологічні розлади стану здоров`я, відчуття непотрібності та збитковості їх особистостей в сім`ї, серед друзів, знайомих близьких, родичів та в суспільстві, просять позов задовольнити.

Ухвалою від 22.03.2023 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання (т. 1, а.с. 19).

05.05.2023 року до суду від третьої особи Голосіївської окружної прокуратури м. Києва надійшли пояснення на вказану позовну заяву в якій керівник Халін О. зазначає, що заяви позивачів від 03.02.2022 року розглянуто Голосіївською окружною прокуратурою м. Києва в порядку Закону України «Про звернення громадян» та у встановлені строки, а також листами від 17.02.2022 року осіб, які звернулися до прокуратури із заявами про надання інформації у кримінальних провадженнях № 0006534, № 000271, № 0000405повідомлено про групу прокурорів у кримінальних провадженнях і з інших питань; за результатами розгляду ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року, яка надійшла до прокуратури 07.03.2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 10.03.2023 року надано письмову відповідь до якої долучено копії відповідей від 03.02.2022 року та про результати виконання цієї ухвали проінформовано суд (т. 1, а.с. 29-32).

05.05.2023 року до суду від відповідача Київської міської прокуратури надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому представник ОСОБА_4 зазначає, що позов не підлягає задоволенню, через те, що в провадженні слідчого відділу Голосіївського ГУНП у м. Києві перебували кримінальні провадження № 0006534, № 000271, а також перебуває кримінальне провадження № 0000405, досудове розслідування у якому триває, де під час здійснення процесуального керівництва прокурорами належно виконувалися свої повноваження; у зверненнях Матющенко І.О., Матющенко О.І. та Матющенко В.І. ставили питання саме стосовно процесуальних керівників у кримінальних провадженнях, а інші питання, в тому числі щодо прийняття процесуального рішення у зверненнях відсутні, в зв`язку з чим окружною прокуратурою надано вичерпну відповідь на запитувану у зверненнях інформацію та в подальшому на виконання ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року, яка надійшла до Голосіївської окружної прокуратури м. Києва 07.03.2023 року листом від 10.03.2023 року у визначений законом строк надано відповідь позивачам; механізм, порядок захисту та поновлення процесуальних прав учасників кримінального провадження та заявників передбачені КПК України; позивачами не доведено причинно-наслідкового зв`язку, який би свідчив про порушення їх цивільних прав у кримінальному провадженні; жодними доказами не підтверджено заподіяння неправомірними (протиправними), на думку позивачів, діями або бездіяльністю Київської міської прокуратури моральної шкоди, зокрема моральних чи фізичних страждань і обґрунтування їх розміру(т. 1, а.с. 63-69).

Ухвалою суду від 13.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 1, а.с. 186-187).

Ухвалою судді Хоменко В.С. від 24.03.2025 року після призначеного повторного автоматичного розподілу цієї судової справи прийнято її до свого провадження та призначено судове засідання (т. 1, а.с. 229-230).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, який просив задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Київської міської прокуратури Левицька Н.В. позов не визнала та просила відмовити в задоволенні позову.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи в установленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причин неявки суду не повідомили.

Відзиву на позовну заяву від відповідача Державної казначейської служби України до суду не надходило.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін у справі, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 03.02.2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зверталися до Голосіївської окружної прокуратури м. Києва із заявами в яких, кожен зокрема просив повідомити прізвище та ім`я процесуальних керівників у кримінальних провадженнях № 0006534, № 000271, № 0000405 станом на 03.02.2023 року (т. 1, а.с. 33-35).

За наслідками розгляду звернень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо надання інформації про групи прокурорів у кримінальних провадженнях, а також з інших питань Голосіївською окружною прокуратурою м. Києва підготовлені повідомлення від 17.02.2022 року № 10.51-43-1694ВИХ-22, № 10.51-43-1692ВИХ-22 та № 10.51-43-1693ВИХ-22 відповідно (т. 1, а.с. 15-17).

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.01.2021 року в справі № 752/16847/15-к внесені виправлення у вступну частину ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.06.2020 року, постановлену в справі № 752/16847/15-к, провадження № 1-кс/752/1934/20 за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на постанову слідчого СВУП ГУ НП у м. Києві Іващенка Є.О. від 31.03.2017 року про закриття кримінального провадження № 0006534 від 03.07.2015 року, зазначивши правильно у вступній частині ухвали - «потерпілого ОСОБА_1 » (т. 1, а.с. 12-12 зворот).

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2022 року в справі № 752/16847/15-к відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дитини-інваліда ОСОБА_3 , в якій вони просили прийняти і зареєструвати подану скаргу, за якою відкрити провадження у справі, призначивши її до розгляду з обов`язковим повідомленням сторін та у присутності потерпілих, що оскаржили бездіяльність прокурора у кримінальних проваджень № 0006534, № 000271, № 0000405; на час розгляду скарги в судовому порядку зобов`язати прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва та керівника СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві надати для вивчення матеріали кримінальних проваджень №0006534, № 000271, №0000405; за результатами своєчасного розгляду судової справи дії прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва Павліченко Д.В. по розгляду заяв потерпілих про вчинення процесуальних дій в порядку Закону 393/96-ВР визнати незаконними; зобов`язати прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва Павліченко Д.В. розглянути заяви потерпілих від 03.02.2022 року за № 41/1-244, № 41/1-245, № 41/1-246 про вчинення процесуальних дій в порядку ст. 9, ст. 36, ст. 37, ст. 110, ст. 220 КПК України (т. 1, а.с. 40-42).

Також з`ясовано, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року в справі № 752/16847/15-к скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дитини-інваліда ОСОБА_3 , на бездіяльність прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва Павліченко Д.В., яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які вона зобов`язана вчинити у визначений КПК України, строк, в кримінальних провадженнях №0006534, № 000271, № 0000405 щодо не розгляду клопотання задоволено. Зобов`язано уповноважену особу Голосіївської окружної прокуратури м. Києва в кримінальних провадженнях №0006534, № 000271, № 0000405 розглянути заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дитини-інваліда ОСОБА_3 , від 03.02.2022, протягом трьох днів з моменту отримання для виконання ухвали слідчого судді та прийняти з приводу розгляду вказаних заяв процесуальне рішення (т. 1, а.с. 9-11).

03.03.2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Голосіївської окружної прокуратури м. Києва із заявою (зареєстрована Голосіївською окружною прокуратурою м. Києва 03.03.2023 року № 1304-23), в якій просили в триденний строк з моменту реєстрації цієї заяви та отримання належно оформленої та завіреної судом копії ухвали виконати судове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року в справі № 752/16847/15-к; виконання судового рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року здійснити за їх участі; за наслідками виконання судового рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року вручити їм процесуальні рішення (т. 1, а.с. 95-96).

08.03.2023 року ОСОБА_1 звертався із заявою до Голосіївської окружної прокуратури м. Києва 08.03.2023 року в якій просив повернути з відміткою про отримання примірник супровідного документа, прийнятого через скриньку 03.03.2023 року та зареєстрованого за № 1304-23 (т. 1, а.с.18).

21.04.2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Голосіївської окружної прокуратури м. Києва із заявою в якій просили повідомити прізвище, ім`я та по батькові, займану посаду службової особи Голосіївської окружної прокуратури м. Києва, яка 03.03.2023 року та 08.03.2023 року безпосередньо із скриньки здійснювала виїмку, реєструвала та передавала на резолюцію керівництву прокуратури документи, що подано потерпілими в справі № 752/16847/15-к, і якій 03.03.2023 року та 08.03.2023 року безпосередньо доручалося розглядати документи, що подано потерпілими в справі № 752/16847/15-к (т. 1, а.с. 110).

Згідно з інформацією, що надійшла до суду 07.11.2023 року від Голосіївської окружної прокуратури м. Києва на виконання ухвали від 02.10.2023 року про витребування доказів, виїмка зі скриньки, реєстрація та передання на резолюцію керівництву документів від ОСОБА_1 03.03.2023 року та 08.03.2023 року здійснювалася архіваріусом Голосіївської окружної прокуратури м. Києва Мельник С.С. Документи від 03.03.2023 року доручено розглянути прокурору Голосіївської окружної прокуратури м. Києва Бродському В.Ю., а від 08.03.2023 року - прокурорам Голосіївської окружної прокуратури м. Києва Бродському В.Ю. та Дем`янцю С.М. (т. 1, а.с. 137).

За наслідками розгляду звернення щодо надання примірника супровідного документа за № 1304-23 Голосіївською окружною прокуратурою м. Києва повідомлено ОСОБА_5 про те, що його звернення від 03.03.2023 року зареєстровано 03.03.2023 року за № 1304-23 (т. 1, а.с. 94).

Голосіївською окружною прокуратурою м. Києва направлено голові Голосіївського районного суду м. Києва та Матющенку І., Матющенку О. та Матющенку В. повідомлення від 10.03.2023 року № 43-2055ВИХ-23, із змісту якого вбачається, що на виконання ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року в справі № 752/16847/15-к Голосіївською окружною прокуратурою м. Києва 17.02.2022 року розглянуто заяви ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Матющенка В. та заявникам надані відповіді № 10.51-43-1694ВИХ-22, № 10.51-43-1692ВИХ-22 та № 10.51-43-1693ВИХ-22, а також повідомлено про процесуальне керівництво груп прокурорів у кримінальних провадженнях № 0006534, № 000271, № 0000405 (т. 1, а.с.14).

Також в матеріалах справи наявна копія конверта на якому міститься відбиток штампа відправлення Голосіївською окружною прокуратурою м. Києва поштового відправлення на ім`я ОСОБА_5 датований 17.03.2023 року (т. 1, а.с. 13).

Поряд із цим, судом встановлено, що постановою заступника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва від 02.05.2023 року скасовано постанову СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві Іващенко Є.О. від 31.03.2017 року про закриття кримінального провадження № 0006534 (т 1, а.с. 84-85) та матеріали направлено для організації подальшого розслідування (т. 1, а.с. 82-83).

Постановою заступника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва від 02.05.2023 року скасовано постанову дізнавача відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у м. Києві Абрамчук Є.Д. від 31.05.2022 року про закриття кримінального провадження №000271 (т. 1, а.с. 88-89)та матеріали направлено для організації подальшого розслідування (т.1,а.с.86-87).

При цьому, із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.05.2005 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 17).

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння моральної (немайнової) шкоди іншій особі.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у виді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року в справі № 910/23967/16 вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 обґрунтовували позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди бездіяльністю Київської міської прокуратури в кримінальних провадженнях № 0006534, № 000271, № 0000405, яка виразилася в тому, що Голосіївською окружною прокуратурою м. Києва за наслідками ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року в справі № 752/16847/15-к не прийнято процесуальне рішення у формі постанови, та яку їм не направлено в передбачений вказаною ухвалою триденний строк.

За змістом ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Статтею 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч.1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 130 КПК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Держава, відшкодувавши шкоду, завдану слідчим, прокурором, застосовує право зворотної вимоги до цих осіб у разі встановлення в їхніх діях складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, або дисциплінарного проступку незалежно від спливу строків застосування та дії дисциплінарного стягнення.

Також для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст.1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивачі в цій справі повинні довести належними та допустимими доказами завдання їм шкоди і, що дії або бездіяльність відповідача Київської міської прокуратури є підставою для відшкодування шкоди в розумінні ст. ст. 1167, 1174 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 року в справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи ст. ст. 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі.

Отже, для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

В ході розгляду справи позивачі не довели наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, що відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України є їх процесуальним обов`язком.

Доводи позивачів фактично зводяться до незгоди з формою та строками направлення процесуального рішення уповноваженої особи (прокурора) у кримінальних провадженнях.

При цьому, на підтвердження своїх позовних вимог позивачі зазначили лише перелік обставин, які, на їх переконання, свідчать про незаконність і протиправність дій (бездіяльності) працівників прокуратури, тобто позивачі обмежилися лише загальними посиланнями на бездіяльність та незаконність дій посадових осіб прокуратури та завдання їм моральної шкоди.

Однак, позивачами не надано жодного доказу на підтвердження перенесених ними душевних страждань, погіршення стану здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків та стосунків з оточуючими, а також,що бездіяльність зі сторони відповідача Київської міської прокуратури призвела до негативних наслідків, які є підставою для відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а також виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та заподіяння шкоди.

Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивачі мають довести, яких саме втрат немайнового характеру (моральну шкоду) вони зазнали, та яке саме їх матеріальне вираження. Недоведеність позивачами зазначених обставин у справі є підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім цього, суд зазначає, що позивачі повинні надати достатні докази на підтвердження заподіяння їм моральної шкоди саме прокуратурою, яка згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Більше того, в позовній заяві позивачі вказують, що 20.03.2023 року вони отримали відповідь від заступника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва, тому їх доводи, що відповідачем не було виконано судове рішення, яке набрало законної сили, а саме ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року в справі № 752/16847/15-к, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та відхиляються судом.

При цьому, доказів встановлення у визначеному законом порядку протиправності такого реагування, незаконності діяльності уповноважених осіб Голосіївської окружної прокуратури м. Києва та повідомлення у такі спосіб і строк заявників про прийняте прокурором рішення матеріали справи не містять, а відповідних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в межах розгляду вказаної справи також заявлено не було.

Також відсутні підтвердження того, що позивачами оскаржувалися інші процесуальні рішення, дії чи бездіяльність уповноважених осіб прокуратури, а компетентними органами приймалися рішення про визнання протиправною бездіяльності прокурора в кримінальних провадженнях № 0006534, № 000271, №0000405 в частині, що стосується розслідування та передачі до суду вказаних кримінальних проваджень.

З огляду на позицію Верховного Суду в постанові від 20.01.2021 року в справі № 686/27885/19, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності слідчого та прокурора сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої, й відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

З урахуванням наведеного, позивачами не доведено належними і допустимими доказами фактів протиправності дій прокурора та причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та порушенням їх прав, заподіяння ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 моральних страждань або втрат немайнового характеру.

Разом з цим, позивачі, визначаючи розмір моральної шкоди по 6 000,00 євро кожному, не надають суду жодного доказу в підтвердження розміру завданої моральної шкоди в зазначеному розмірі, обмежившись лише посиланням у позовній заяві на рішення ЄСПЛ «Конова та інші проти України», «Харук та інші проти України», «Варава та інші проти України», «Алпатов та інші проти України», у яких заявникам присуджено компенсацію в розмірі вдвічі меншої суми - 3 000,00 євро кожному в заявах, що стосуються невиконання рішень тривалістю більше трьох років.

Однак, під час розгляду цієї справи не встановлено обставин, за яких Європейських суд з прав людини присудив компенсацію в зазначених справах.

Відтак, оскільки матеріали справи не підтверджують, що внаслідок дій/бездіяльності посадових осіб Київської міської прокуратури позивачам спричинено моральні страждання, а також не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями органу прокуратури та заподіяною шкодою, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову та відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Київської міської прокуратури, Державної казначейської служби України, третя особа Голосіївська окружна прокуратура м. Києва про стягнення завданої тортурами шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Хоменко