Справа № 153/740/23
Провадження № 22-ц/801/2220/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швець Р. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 рокуСправа № 153/740/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Шемети Т. М., Берегового О. Ю.,

за участю секретаря судового засідання Козюми Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Вікторія» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом витребування їх із чужого незаконного володіння,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Кугутюком Олександром Васильовичем, на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 14 серпня 2025 року у м. Ямпіль суддею цього суду Швецьом Р.В., дата складання повного тексту судового рішення 15 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Вікторія» (далі ПСП «Вікторія») про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом витребування їх із чужого незаконного володіння.

Позов мотивовано тим, що 22.02.2022 року позивач у спадок набула право власності на земельні ділянки, які розташовані на території колишньої Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, на теперішній час с. Ратуш Могилів-Подільського району Вінницької області, а саме на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0032, площею 1,7319 га; земельну ділянку, кадастровий номер :02:002:0033, площею 1,3765 га; земельну ділянку, кадастровий номер :02:006:0075, площею 1,4833 га; земельну ділянку, кадастровий номер :02:006:0076, площею 1,7949 га та земельну ділянку, кадастровий номер :02:006:0085, площею 1,8430 га.

Після оформлення спадкових прав, отримавши документи на підтвердження права власності на вказані земельні ділянки, позивачу стало відомо про те, що вказані земельні ділянки перебувають в оренді в ПСП «Вікторія» (за договорами, нібито, підписаними спадкодавцем) та при цьому наявні додаткові угоди до вказаних договорів. Знайшовши копії договорів та додаткових угод, оглянувши їх, позивач встановила, що підписи в договорах та додаткових угодах виконані не її нині покійною матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, наявність даних обставин, на думку позивача, вказує на недотримання встановлених вимог закону та на нікчемність правочинів договорів оренди вказаних земельних ділянок: договору оренди № 377 від 19.07.2010 року та додаткової угоди до даного договору від 18.06.2018 року; договору оренди № 542 від 13.11.2015 року та додаткової угоди до даного договору від 18.06.2018 року; договору оренди № 543 від 13.11.2015 року та додаткової угоди до даного договору від 18.06.2018 року; договору оренди № 544 від 13.11.2015 року та додаткової угоди до даного договору від 18.06.2018 року; договору оренди № 545 від 13.11.2015 року та додаткової угоди до даного договору від 18.06.2018 року.

Як вказала позивач, у зв`язку із неукладенням вказаних договорів оренди земельних ділянок, вони знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав.

Враховуючи вказані обставини, представник позивача просив суд усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві власності майном шляхом зобов`язання ПСП «Вікторія» повернути вищевказані земельні ділянки у користування та розпорядження позивача, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

14.08.2025 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області у задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Кугутюка О.В., подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що факт отримання орендної плати, як вважав суд першої інстанції, не є доказом укладення договору, а є виключно платою за користування землею.

Також скаржник вказує, що Суд першої інстанції під час розгляду даної справи відмовив у задоволенні клопотання про призначення додаткової посмертної почеркознавчої експертизи, чим порушив право позивача на справедливий судовий розгляд довести свою позицію (принцип змагальності та тягар доказування).

Разом з тим, на адресу апеляційного суду від представника ПСП «Вікторія» - адвоката Волкова П.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В заперечення проти апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову, натомість апеляційна скарга висновки суду першої інстанції не спростовує.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, з таких підстав.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам не в повній мірі.

Судом встановлено, що 19.07.2010 року між ОСОБА_2 та ПСП «Вікторія» було укладено договір оренди землі № 377, відповідно до якого ОСОБА_2 передала ПСП «Вікторія» в оренду земельну ділянку, площею 1,3765 га, яка належить орендодавцеві відповідно до Державного акту, серія ЯИ № 644166, виданого на підставі розпорядження Ямпільської районної державної адміністрації (т. 1 а.с.11).

13.11.2015 року між ОСОБА_2 та ПСП «Вікторія» було укладено договір оренди землі № 542, відповідно до якого ОСОБА_2 передала ПСП «Вікторія» в оренду земельну ділянку, площею 1,843 га, яка належить орендодавцеві відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, серія ЕКВ № 025200 від 26.08.2015 року (т. 1 а.с.12).

13.11.2015 року між ОСОБА_2 та ПСП «Вікторія» було укладено договір оренди землі № 543, відповідно до якого ОСОБА_2 передала ПСП «Вікторія» в оренду земельну ділянку, площею 1,7319 га, яка належить орендодавцеві відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, серія ЕКВ № 025201 від 26.08.2015 року, терміном на 10 (десять) років (т. 1 а.с.13).

13.11.2015 року між ОСОБА_2 та ПСП «Вікторія» було укладено договір оренди землі № 544, відповідно до якого ОСОБА_2 передала ПСП «Вікторія» в оренду земельну ділянку, площею 1,7949 га, яка належить орендодавцеві відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, серія ЕКВ № 025204 від 26.08.2015 року (т. 1 а.с.14).

13.11.2015 року між ОСОБА_2 та ПСП «Вікторія» було укладено договір оренди землі № 545, відповідно до якого ОСОБА_2 передала ПСП «Вікторія» в оренду земельну ділянку, площею 1,4833 га, яка належить орендодавцеві відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, серія ЕКВ №025197 від 26.08.2015 року (т. 1 а.с.15).

Додатковою угодою від 18.06.2018 року ОСОБА_2 та ПСП «Вікторія» погодили зміни до договору оренди землі № 317 від 19.07.2010 року, зокрема, внесено зміни до пункту 8 Договору, відповідно до якого договір укладено на 20 років (т. 1 зворот а.с.21).

Додатковою угодою від 18.06.2018 року ОСОБА_2 та ПСП «Вікторія» погодили зміни до договору оренди землі № 542 від 13.11.2015 року, зокрема, внесено зміни до пункту 8 Договору, відповідно до якого договір укладено на 15 років (т. 1 а.с.21).

Додатковою угодою від 18.06.2018 року ОСОБА_2 та ПСП «Вікторія» погодили зміни до договору оренди землі № 543 від 13.11.2015 року, зокрема, внесено зміни до пункту 8 Договору, відповідно до якого договір укладено на 15 років (т. 1 зворот а.с. 23).

Додатковою угодою від 18.06.2018 року ОСОБА_2 та ПСП «Вікторія» погодили зміни до договору оренди землі № 544 від 13.11.2015 року, зокрема, внесено зміни до пункту 8 Договору, відповідно до якого договір укладено на 15 років (т. 1 а.с.22).

Додатковою угодою від 18.06.2018 року ОСОБА_2 та ПСП «Вікторія» погодили зміни до договору оренди землі № 545 від 13.11.2015 року, зокрема, внесено зміни до пункту 8 Договору, відповідно до якого договір укладено на 15 років (т. 1 а.с.23).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 10.08.2021 року Ямпільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Ратуш, Могилів-Подільського району, Вінницької області, померла ОСОБА_2 (т. 1 а.с.6).

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.02.2022 року встановлено, що приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Бешинською Г.А. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 після смерті її матері ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із земельної ділянки, розташованої на території Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, площею 1,7949 га, кадастровий номер :02:006:0076; земельної ділянки, розташованої на території Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, площею 1,843 га, кадастровий номер :02:006:0085; земельної ділянки, розташованої на території Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, площею 1,4833 га, кадастровий номер :02:006:0075; земельної ділянки, розташованої на території Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, площею 1,3765 га, кадастровий номер :02:002:0033; земельної ділянки, розташованої на території Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, площею 1,7319 га, кадастровий номер :02:001:0032 (т. 1 а.с. 8-10, 31).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 300812079 від 22.02.2022 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0032, площею 1,7319 га; земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки: :02:006:0085, площею 1,843 га; земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки: :02:006:0075, площею 1,4833 га; земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки: :02:006:0076, площею 1,7949 га; земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки: :02:002:0033, площею 1,3765 га, розташованих на території Ратуської сільської ради, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (т. 1 а.с.16-20).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №317695127 від 14.12.2022 року підтверджується, що право власності/довірчої власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:002:0033, площею 1,3765 га, розташованої на території Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.02.2022 року; 24.04.2020 року зареєстровано інше речове право право оренди земельної ділянки на підставі: відомостей з ДЗК, серія та номер: 19534208 від 24.04.2020 року; додаткової угоди від 18.06.2018 року та додаткової угоди від 17.02.2021 року, орендар ПП ПСП «Вікторія» (т. 1 а.с.28).

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 317697503 від 14.12.2022 року вбачається, що право власності/довірчої власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:006:0085, площею 1,843 га, розташованої на території Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.02.2022; 04.02.2016 зареєстровано інше речове право право оренди земельної ділянки на підставі: договору оренди землі від 13.11.2015 року; додаткової угоди від 18.06.2018 року (т. 1 а.с.24).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 317696928 від 14.12.2022 року встановлено, що право власності/довірчої власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:006:0076, площею 1,7949 га, розташованої на території Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.02.2022 року; 04.02.2016 року зареєстровано інше речове право право оренди земельної ділянки на підставі: договору оренди землі від 13.11.2015 року; додаткової угоди від 18.06.2018 року (т. 1 а.с.25-26).

Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 317696430 від 14.12.2022 року право власності/довірчої власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:006:0075, площею 1,4833 га, розташованої на території Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.02.2022 року; 04.02.2016 року зареєстровано інше речове право право оренди земельної ділянки на підставі: договору оренди землі від 13.11.2015 року; додаткової угоди від 18.06.2018 року та додаткової угоди від 17.02.2021 року, орендар ПП ПСП «Вікторія» (т. 1 а.с.27).

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №317695852 від 14.12.2022 року встановлено, що право власності/довірчої власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0032, площею 1,7319 га, розташованої на території Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.02.2022 року; 04.02.2016 року зареєстровано інше речове право право оренди земельної ділянки на підставі: договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданого 13.11.2015 року; додаткової угоди до договору оренди землі від 13.11.2015 року № 543 та додаткової угоди від 17.02.2021 року; орендар ПП ПСП «Вікторія» (т. 1 а.с.29-30).

Висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 1599/24-21 від 12.11.2024 року встановлено, що підпис в документах: в графі «Орендодавець» договору оренди землі № 542 від 13.11.2015 року - виконаний не ОСОБА_2 , а іншою собою; додаткової угоди до даного договору від 18.06.2018 року в графі «Орендодавець» - виконаний ОСОБА_2 .. Підпис в документах: в графі «Орендодавець» договору оренди землі № 544 від 13.11.2015 року виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою; додаткової угоди до даного договору від 18.06.2018 року в графі «Орендодавець» - виконаний ОСОБА_2 . Підпис в документах: в графі «Орендодавець» договору оренди землі № 377 від 19.07.2010 року виконаний не ОСОБА_2 ; додаткової угоди до даного договору від 18.06.2018 року в графі «Орендодавець» - виконаний ОСОБА_2 . Підпис в документах: в графі «Орендодавець» договору оренди землі № 542 від 13.11.2015 року виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою; додаткової угоди до даного договору від 18.06.2018 року в графі «Орендодавець» - виконаний ОСОБА_2 . Підпис в документах: в графі «Орендодавець» договору оренди землі № 543 від 13.11.2015 року - виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою; додаткової угоди до даного договору від 18.06.2018 року в графі «Орендодавець» - виконаний ОСОБА_2 (т. 1 а.с.119-129).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено лише факт непідписання ОСОБА_2 договорів оренди землі № 377 від 19.07.2010 року, №5 42 від 13.11.2015 року, № 543 від 13.11.2015 року, № 544 від 13.11.2015 року, № 545 від 13.11.2015 року, проте подальші фактичні дії спадкодавця ОСОБА_2 щодо отримання орендної плати, укладення додаткових угод до вказаних договорів переконливо доводять визнання нею факту укладення таких договорів.

Таким чином, суд вважав, що позивачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обставин щодо неукладення вищевказаних договорів оренди землі та додаткових угод до даних договорів від 18.06.2018 року.

З урахуванням наведених вище мотивів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні (далі - ЄСПЛ) у справі «VOLOVIK v. UKRAINE» (№ 15123/03, § 45, від 06.12.2007 року) зауважив, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення [права], які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо.

Принцип розумності є апріорі властивим для приватного права і характерний як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, так і для тлумачення матеріальних приватноправових та процесуальних норм, що здійснюється при вирішенні спорів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20, постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 року у справі № 519/2-5034/11).

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року у справі № 638/2304/17).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспорюваного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.03.2023 року у справі № 753/8671/21).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, серед яких: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача), а також обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права / інтересу (див., зокрема постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2023 року у справі № 607/20787/19).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Тлумачення цієї норми свідчить, що такий спосіб захисту застосовується тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 року у справі № 233/4580/20). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім.

З приводу належного способу захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, апеляційний суд враховує усталену практику Верховного Суду. Зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.02.2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) акцентовано увагу на тому, що: «такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім. Належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.11.2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22) вказала, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє (наприклад, у зв`язку з відсутністю підпису на договорі оренди), є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

Враховуючи викладене апеляційний суд звертає увагу на те, що Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у постанові від 02.06.2025 року у справі № 144/1440/22 (провадження № 61-12561сво24) здійснила відступ від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.12.2024 року у справі № 130/8/23 (провадження № 61-6874св24) щодо способу захисту прав орендодавця на земельну ділянку.

Зокрема, Об`єднана палата наголосила, що висновки об`єднаної палати касаційного суду мають перевагу над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду над висновками об`єднаної палати, палати та колегії суддів касаційного суду.

Таким чином, Об`єднана палата у справі № 144/1440/22 підтвердила та послідовно дотримується підходу, що належним способом захисту прав орендодавця, який не підписував договір (додаткову угоду) або з інших підстав вважає зареєстроване право оренди відсутнім, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про визнання відсутнім права оренди є єдиною підставою для державної реєстрації припинення права оренди відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Будь-яке інше судове рішення (зокрема, про скасування державної реєстрації права оренди, про зобов`язання повернути земельну ділянку) не є такою підставою.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 просила усунути їй перешкоди у користуванні земельними ділянками шляхом їх повернення від ПСП «Вікторія».

Однак, такий спосіб захисту як усунення перешкод шляхом повернення земельних ділянок, у випадку коли спір стосується відсутності зареєстрованого права оренди, не є ефективним та належним для відновлення порушеного права позивача, оскільки не призводить до припинення зареєстрованого права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи правову позицію Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, належним способом захисту у такій ситуації є вимога про визнання права оренди відсутнім.

За таких умов, колегія суддів вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, однак помилково не послався на ті норми процесуального та матеріального права, які підлягали до застосування, щодо правових підстав для відмови у задоволенні позову, що є наслідком для зміни такого рішення суду.

При цьому, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту її порушених прав, відтак доводи апеляційної скарги не потребують оцінки, враховуючи, що вони фактично зводяться до незгоди позивача із висновками суду щодо суті спору.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити шляхом викладення його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає зміні лише в частині викладених судом мотивів щодо відмови у задоволенні позову, підстав для зміни розподілу судових витрат в такому випадку не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Кугутюком Олександром Васильовичем, задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2025 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині залишити його без змін.

Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.

Постанова набирає законної сили із дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: Т. М. Шемета

О. Ю. Береговий