БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/4157/25
провадження № 2-др/361/37/25
18 листопада 2025 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого суддіПетришин Н.М.,
за участю секретаря Гриценко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пащенка Петра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,-
У серпні 2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Пащенка П.М. до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 55 500 грн. у справі № 361/4157/25.
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2025 року позов задоволено частково, змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2016 року у справі № 361/2461/16-ц, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Позивачу зв`язку з розглядом справи понесла витрати на правову допомогу у розмірі 55 500 грн., що надавалася ОСОБА_1 АО «Альянс Консалтинг Груп». З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 55 500 грн.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Замковенко О.М. заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник адвокат Гутарін Я.М. заперечували проти стягнення витрат на правову допомогу, просили відмовити у задоволенні заяви. Відповідач звертав увагу суду на те, що у Додатковій угоді № 1 до Договору про надання правової допомоги АО № 81/24 від 18.10.2024, замовник доручає виконавцю надати правову допомогу у наступному об`ємі: представництво інтересів замовника у Броварському міськрайонному суді Київської області по справі № 361/4157/25 з усіма правами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. Однак, станом на час укладення між ОСОБА_1 та АО «Альянс Консалтинг Груп» вищевказаного договору про надання правової допомоги (18.10.2024) номер справи не міг бути відомим стороні позивача, оскільки лише 28.04.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі. Крім того, у договорі невірно вказане прізвище відповідача « ОСОБА_4 », натомість відповідачем у справі № 361/4157/25 є ОСОБА_2 . Вказане свідчить про фіктивність такого договору та додаткової угоди до нього. Акт приймання-здавання послуг підписаний сторонами 26.08.2025, й згідно умов договору крайній строк оплати наданих послуг 07.10.2025. Однак, станом на 24.10.2025 доказів сплати до матеріалів справи не долучено. Рахунок на оплату послуг адвоката не містить посилання на справу, за якою розглядався позов. Представник відповідача вказував на те, що заявлена сума позовних вимог у розмірі 49 185,26 грн. не є співмірною із суми судових витрат на правову допомогу у розмірі 55 500 грн. Наголошував на тому, що сума витрат має відповідати критеріям розумності та співмірності, а також повинна бути обґрунтованою. Також звертав увагу суду на неналежну поведінку сторони позивача у даній справі, зловживання представником позивача наданими правами, що виразилася у зазначенні невірної адреси відповідача, надсилання за нею документів.
Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Як передбачено ч. ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як передбачено ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа №361/4157/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково, змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2016 року у справі № 361/2461/16-ц, вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також вирішено питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 гривень.

Відповідно до Договору АО № 81/24 про надання правової допомоги від 18.10.2024 ОСОБА_1 надавалася правова допомога АО «Альянс Консалтинг Груп» у вищевказаній справі.

Згідно п. 1 Додаткової угоди № 1 до зазначеного вище договору Порядку визначення розміру і сплати гонорару адвоката, укладеної між сторонами договору 18.10.2024, замовник доручає виконавцю надати правову допомогу у наступному об`ємі: представництво інтересів замовника у Броварському міськрайонному суді Київської області по справі № 361/4157/25 з усіма правами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.

За змістом п. 8 Додаткової угоди № 1 замовник здійснює оплату по факту надання послуг на підставі підписаного сторонами Акту прийому-здавання послуг та також наданого виконавцем деталізованого рахунку на оплату, в якому зазначаються та деталізуються складові правової (правничої) допомоги.

Відповідно до Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 26.08.2025, виконавцем на вимогу замовника та відповідно до умов Договору № АО № 81/24 про надання правової допомоги від 18.10.2024 надані послуги (правова допомога) на суму 55 500 грн. по рахунку № 150 від 26.08.2025.

Також позивачем на підтвердження заявлених вимог до суду надано Рахунок на оплату № 150 від 26.08.2025 на суму 55 500 грн.

Заперечуючи проти заявлених вимог щодо ухвалення додаткового рішення у справі, представник відповідача посилалася на те, що Договір АО № 81/24 про надання правової допомоги від 18.10.2024 таДодаткова угода № 1 до зазначеного вище договору містять ознаки фіктивності. Так, у тексті Додаткової угоди № 1 від 18.10.2024 вказано невірно прізвище відповідача та номер справи, який на час укладення такої угоди не міг бути відомий стороні позивача.

Разом з цим, вищевказані договори стороною відповідача не оспорювалися у судовому порядку та відповідно до ст. 204 ЦК України є правомірними, оскільки не визнані у встановленому законом порядку недійсними.

Відтак, такі доводи відповідача є необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

Аргументи відповідача про те, що позивачем не надано доказів сплати послуг адвоката, то суд вважає такі обґрунтування заперечень безпідставними.

У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19, суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Відтак, доводи відповідача щодо ненадання позивачем доказів фактичної сплати послуг адвоката не заслуговують на увагу.

Документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

З урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Така позиція узгоджується із висновками Постанови Верховного Суду від 02 липня 2020 року (справа № 362/3912/18).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, суд бере до уваги доводи відповідача про те, що заявлена сума позовних вимог у розмірі 49 185,26 грн. не є співмірною із сумою судових витрат на правову допомогу у розмірі 55 500 грн., й те, що такі витрати мають відповідати критеріям розумності та співмірності, а також повинні бути обґрунтованими та доведеними стороною, яка заявляє дані вимоги.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, дослідивши перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних у межах договору про надання правової допомоги, враховуючи незначну складність справи, ціну позову у розмірі 49 185,26 грн., з урахуванням вимог розумності та справедливості, а також з огляду на те, що позовні вимоги у справі № 361/4157/25 задоволено частково, суд дійшов висновку, що позивач має право на часткове відшкодування судових витрат на правову допомогу, та визначає їх у розмірі 15 000 грн., що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 .

Такий розмір витрат на правову допомогу суд вважає достатнім, обґрунтованим, співмірним з предметом спору та ціною позову.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пащенка Петра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Ухвалити у цивільній справі № 361/4157/25, додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Наталія ПЕТРИШИН