Номер провадження: 22-ц/813/3869/25
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Сегеди С.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі: Узун Н.Д.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Реви С.Л., представника відповідача Бузової Т.Г.,

переглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» (-далі КП «ЖКС «Порто-Франківський») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , яка розташована у фасадному флігелі на п`ятому поверсі вказаного будинку.

Наприкінці 2021 року та початку 2022 року її квартира систематично затоплювалась, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталась до управителя даного будинку, яким є відповідач.

05 січня 2022 року комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський» було здійснено обстеження її квартири та встановлено наявність на стелі слідів залиття площею близько 0,2 кв.м та поширення грибку на стінах квартири. Причиною залиття визначено вихід з ладу трубопроводу та системи центрального опалення, що проходить на горищі будинку.

Проте, відповідачем заходів щодо ліквідації аварії вжито не було та залиття її квартири продовжилось.

20 січня 2022 року комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський» в черговий раз було здійснено обстеження її квартири та складено акт обстеження, відповідно до якого встановлено сліди залиття на стелі приблизним розміром 2,5 кв.м, на стіні сліди намокання площею 1 кв.м, на стіні під вікном сліди бурого кольору площею 3 кв.м, в жилій кімнаті, площа якої становить 14 кв.м виявлено на стелі пляму жовтого кольору площею 0,2 кв.м. Причиною залиття визначено порушення цілісності азбестоцементних листів покрівлі будинку.

Листом від 21.01.2022 відповідач повідомив їй, що ним закінчено проведення робіт із усунення причин залиття її квартири. Однак, незважаючи на вказане повідомлення залиття квартири продовжилось.

07 лютого 2022 року комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський» знову було здійснено огляд її квартири та складено акт, в ході обстеження квартири встановлено в жилій кімнаті, площа якої становить 18 кв.м появу на стелі плями бурого кольору площею 0,2 кв.м, на стіні виявлено грибок площею 3 кв.м. Ймовірною причиною залиття визначено затікання покрівлі в період танення снігу та криги.

Для визначення матеріального збитку позивачка звернулася до судового експерта Рапача К.В. та отримала висновок судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого розмір заподіяної шкоди, що була завдана їй внаслідок залиття її квартири становить 134 344 грн.

Крім того позивачка зазначала, що внаслідок залиття квартири їй завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, пов`язаних із пошкодженням її майна. Пояснює, що вона придбала квартиру у 2017 році, ремонт у ній був застарілий. Для забезпечення комфортних умов для проживання вона власними силами робила поліпшення внутрішнього оздоблення квартири, витративши на це свої сили та заощадження. Залиття квартири сталося невдовзі після закінчення ремонту та привело її квартиру в антисанітарний та непридатний для проживання стан. Унаслідок залиття у квартирі з`явилися пліснява та грибок, проживати в ній стало небезпечно для її здоров`я. Позбавитися плісняви без проведення повноцінного ремонту неможливо через суттєву вологість у квартирі та через те, що пліснява вже глибоко проникла у стіни квартири. При цьому вона вимушена досі жити у вказаних умовах через неможливість проведення ремонту та переживати моральні страждання, які викликані байдужістю з боку відповідача щодо наслідків своєї протиправної поведінки, та усвідомленням того факту, що вона постійно ризикує своїм здоров`ям, проживаючи у таких умовах.

Повідомляла, що через втрату нормальних санітарних житлових умов вона пережила дуже сильні душевні страждання та моральний стрес, у неї погіршилося самопочуття та настрій, з`явилося відчуття беззахисності і безпорадності, вона втратила спокій та вимушена змінити уклад життя, докладати додаткові зусилля для нормалізації умов проживання в квартирі після її залиття і пошкодження приміщень та речей.

Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 134 344 грн та 175 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

У судових засіданнях у справі ОСОБА_1 та її представники: адвокати Спічак В.О. та Олійник О.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача адвокат Бузова Т.Г., не погоджуючись із визначеним позивачкою на підставі експертного дослідження, проведеного на її замовлення, розміром шкоди просила призначити у справі судову будівельно технічну експертизу, на вирішення якої поставити питання щодо визначення вартості ремонтно відновлювальних робіт приміщень квартири АДРЕСА_1 станом на 07 лютого 2022 року. Указувала, що розмір матеріальної шкоди, заявлений позивачем до стягнення, є значно завищеним, а пошкодження, зазначені в актах обстеження не відповідають ремонтним роботам, зазначеним в експертному дослідженні. Указувала зокрема, що в наданому позивачкою експертному дослідженні до вартості робіт включено роботи по ремонту підлоги, загальною вартістю 17 930 грн, проте в жодному акті про пошкодження підлоги не зазначено.

У судовому засіданні 22 серпня 2024 року позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Спічак В.О. категорично заперечували щодо задоволення клопотання, посилалися на пропуск відповідачем процесуального строку на його подання, а також на необґрунтованість клопотання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2024 року клопотання КП «ЖКС «Порто-Франківський» про призначення судової будівельно технічної експертизи залишено без розгляду.

У судове засідання 30 жовтня 2024 року в суді першої інстанції, представник відповідача не з`явилася, подала до суду в письмовому вигляді промову відповідача в судових дебатах, у задоволенні позову просила відмовити.

30 жовтня 2024 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «ЖКС «Порто-Франківський» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2024 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача адвокатом Бузовою Т.Г. до апеляційного суду подано заключне слово (письмове) у судових дебатах, відповідно до якого, відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

В судове засідання, призначене на 12 листопада 2025 року об 14 год 30 хв з`явились позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Рева С.Л., представник відповідача адвокат Бузова Т.Г..

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено без дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір шкоди, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю відповідача та спричиненою шкодою.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 12.12.2017, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масловою М.В..

Відповідач КП «ЖКС «Порто-Франківський» є управителем будинку АДРЕСА_2 .

Актом обстеження від 05.01.2022, складеним комісією у складі начальника дільниці №4 КП «ЖКС «Порто-Франківський» Кушніренко І.В., ст. майстра дільниці №4 КП ЖКС «Порто-Франківський» Прохорчук В.Є., майстра дільниці №4 КП «ЖКС «Порто-Франківський» Козак С. І., в процесі обстеження квартири АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_1 , встановлено, що квартира АДРЕСА_3 знаходиться в фасадному флігелі на 5-му поверсі. В житловій кімнаті (S-14 кв.м) при візуальному обстеженні виявлено, що на стелі спостерігається пляма бурого кольору на площі близько 0,2 кв.м; на стіні спостерігається «грибок» на площі 3,5 кв.м. Причиною залиття є передчасний вихід з ладу трубопроводу системи центрального опалення на горищному приміщенні.

Актом обстеження від 20.01.2022, складеним комісією у складі начальника дільниці №4 КП «ЖКС «Порто-Франківський» Кушніренко І.В., ст.майстра дільниці №4 КП ЖКС «Порто-Франківський» Прохорчук В.Є., майстра дільниці №4 КП «ЖКС «Порто-Франківський» Козак С. І. в процесі обстеження квартири АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_1 , встановлено, що квартира АДРЕСА_3 знаходиться в фасадному флігелі на 5-му поверсі. На кухні (S=9 кв.м) на стелі спостерігаються сліди жовтого кольору на площі близько 2,5 кв.м; на стіні спостерігаються сліди намокання на площі близько 1 кв.м, на стіні під вікном спостерігаються сліди бурого кольору на площі близько 3 кв.м, на стелі спостерігається пляма жовтого кольору на площі близько 0,2 кв.м. Причиною залиття являється порушення цілісності покрівлі із азбестоцементних листів невідомими особами.

Листом від 21.01.2022 №К-33 КП «ЖКС «Порто-Франківський» повідомило ОСОБА_1 , що співробітниками ВД №4 КП «ЖКС «Порто-Франківський» 05.01.2022 та 20.01.2022 виходом на місце за адресою: АДРЕСА_2 проведено комісійне обстеження квартири АДРЕСА_3 на предмет залиття та складено відповідні акти. В доповнення повідомлено, що співробітниками ВД №4 КП «ЖКС «Порто-Франківський» роботи з ремонту покрівлі над квартирою АДРЕСА_1 , що була пошкоджена невідомими особами і роботи з ремонту трубопроводу мережі ЦО на горищному приміщення виконані.

Актом обстеження від 07.02.2022, складеним комісією у складі начальника дільниці №4 КП «ЖКС «Порто-Франківський» Кушніренко І. В., ст. майстра дільниці № 4 КП ЖКС «Порто-Франківський» Прохорчук В.Є., майстра дільниці №4 КП «ЖКС «Порто-Франківський» Казак С.І. в процесі обстеження квартири АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_1 встановлено, що квартира АДРЕСА_3 знаходиться в фасадному флігелі на 5-му поверсі. В житловій кімнаті (S-18 кв.м) при візуальному обстеженні виявлено, що на стелі спостерігається пляма бурого кольору на площі близько 0,2 кв.м; на стіні спостерігається «грибок» на площі 3,0 кв.м. Ймовірною причиною намокання являється затікання покрівлі в період танення снігу та криги.

З висновку експерта №36/23 судової будівельно-технічної експертизи за заявою ОСОБА_1 для подання до Приморського районного суду м. Одеси, складеного 26.06.2023 судовим експертом Рапачем К.В., слідує, що на підставі проведеного дослідження, можна зробити висновок, що технічний стан, наявність та характер пошкоджень оздоблювальних покриттів приміщень квартири за адресою: АДРЕСА_4 , вказує на залиття з мережі опалення, що знаходиться на горищі та протікання покрівлі. Розмір матеріального збитку (шкоди), що виник внаслідок залиття квартири за адресою: АДРЕСА_4 складає 134 344 грн.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У ст. 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За загальними правилами статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною 1 статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Власник, зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). (ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно пункту 9 вищезазначеної Постанови відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на обставини та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача ЖКС «Порто-Франківський» покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні зазначено, що позивачем не було надано належних доказів наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю відповідача та спричиненою шкодою та на підставі цього зроблено висновок, що правові підстави для покладення обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди на відповідача відсутні.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що акти обстеження від 05.01.2022, 20.01.2022 та 07.02.2022 не відповідають вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року №927/11207, вони складені комісією, до якої входили лише представники КП «ЖКС «Порто-Франківський», акти не містять відомостей про ознайомлення з ними ОСОБА_1 , а також не містить її підписів, акти не містять висновків і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, в актах не зафіксовано відомості щодо винної сторони, а також інші необхідні для такого документа реквізити.

В актах відсутній висновок щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Також, визначаючи в акті від 05.01.2022 причиною залиття передчасний вихід з ладу трубопроводу системи центрального опалення на горищному приміщенні, не зазначено, на чому ґрунтувалися такі висновки комісії, не вказано, що комісія обстежувала сам трубопровід та які пошкодження на ньому містяться та причини їх виникнення.

В акті від 20.01.2022 зазначено, що причиною залиття є порушення цілісності покрівлі з азбестоцементних листів невідомими особами.

В акті від 07.02.2022 ймовірною причиною намокання зазначено затікання покрівлі у період танення снігу та криги.

Тому, акти від 05.01.2022, 20.01.2022 та 07.02.2022 не відповідають вимогам, викладеним у Правилах, а тому вони не можуть бути належними і допустимими доказами заподіяння відповідачем майнової шкоди.

Однак, відповідно до Наказу Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року за №76, затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, (надалі-Правила). Згідно п. 1.1. Правил вони визначають порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, а саме:

- забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням;

- проведення єдиної технічної політики в житловій сфері, що забезпечує виконання вимог чинних нормативів з утримання, поточного і капітального ремонту та реконструкції жилих будинків та прибудинкових територій.

Контроль за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів здійснюється у відповідності до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про захист прав споживачів» та інших нормативно-правових актів.

Отже Правилами встановлено, що вони призначені насамперед для обслуговуючих організацій та зазначено як саме здійснюється контроль за їх виконанням.

Відповідно до п. 1.7. Правил усі працівники, зайняті обслуговуванням житлового фонду, проходять навчання із знання цих Правил.

Як встановлено п. 2.3.6. Правил заявки на несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день їх надходження. У тих випадках, коли для усунення несправностей необхідний тривалий час, потрібно письмово повідомити заявника про прийняті рішення із зазначенням строку виконання робіт. При цьому термін виконання робіт повторно не продовжується. Неусунення несправностей в установлений термін є невиконанням робіт. Заявки, пов`язані з забезпеченням безпеки проживання, усуваються в терміновому порядку. У разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4).

Однак, вказана форма не є типовою, оскільки це не зазначено у вказаному нормативному документі та у додатку до нього. Будь-які наслідки недотримання вказаної форми у Правилах не зазначені.

Така позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 22.02.2023, справа №263/14437/19, де встановлено, що помилковим є висновки суду першої інстанції, що надані позивачем акти не відповідають Додатку 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, а тому є недопустимими доказами, оскільки наявність шкоди та причинний зв`язок позивач може доводити будь-якими засобами доказування.

При цьому слід зазначити, що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події.

Також, на підставі ч. ч. 1,2 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

При дослідженні висновку №36/23 судової будівельно-технічної експертизи, який складений 26.06.2023 судовим експертом Рапачем К.В. щодо вартості нанесених матеріальних збитків, який серед іншого містить відповідні фото затопленої квартири, суд першої інстанції керувався лише тим, що в основу експертного дослідження було покладено акти, які визнанні судом неналежними доказами, а тому і відповідний висновок не може бути прийнятий судом.

Апеляційний суд, встановивши, що надані позивачкою акти обстеження квартири є належними доказами, приймає до уваги висновок експерта який складений 26.06.2023 судовим експертом Рапачем К.В..

Так, у висновку зазначено, що наявність та характер пошкоджень оздоблювальних покриттів приміщень квартири за адресою: АДРЕСА_4 вказує на залиття з мережі опалення, що знаходиться на горищі та протікання покрівлі.

Розглядаючи спір про відшкодування завданої шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками.

До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а відповідач має спростувати наявність своєї вини.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.

Житлові послуги, які покладаються на житлово-комунальний сервіс, повинні виконуватися, зокрема, на підставі Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води», затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та Міністерством житлово-комунального господарства України №219 від 15.08.2018.

Згідно ч. ч. 7-8 Порядку, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку складається з комплексу робіт, спрямованих на підтримку справності елементів системи чи заданих параметрів та режимів роботи обладнання внутрішньобудинкових систем за допомогою огляду, налагодження, регулювання і випробування систем, заміни швидкозношуваних елементів, заправки витратними матеріалами, змащення тощо, та не включає обслуговування вузлів комерційного обліку.

Поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку складається з комплексу робіт, що спрямовані на систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей інженерного обладнання. Поточний ремонт має проводитися з періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію в періодах між капітальним ремонтом.

На підставі викладених у висновку експерта обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що шкода, яка завдана позивачці ОСОБА_1 , була завдана в результаті протікання покрівлі та через систему опалення.

Так як належний, справний стан відповідних систем покладається на КП ЖКС «Порто-Франківський», апеляційний суд вважає доведеним факт спричинення шкоди позивачці ОСОБА_1 діями або бездіяльністю відповідача.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено у частині 1 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Всіх цих обставин суд першої інстанції під час винесення рішення не врахував, надавши перевагу доказам відповідача перед доказами, які були надані позивачем.

При встановленні вищевказаних фактів суд не встановив та не надав оцінку вищевказаним фактам, що мають юридичне значення та призвели до порушення судом норм матеріального права.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що у висновку експерта наведено розрахунок майнової шкоди, який складається з трьох розділів: стелі, вартість робіт складає 55 267 грн; стіни та перегородки, вартість робіт складає 25 894 грн; підлоги, вартість робіт складає 17 930 грн.

В свою чергу, із наданих позивачкою актів обстеження не вбачається опису пошкодження підлоги, а тому апеляційний суд не враховує суму витрат, зазначену у висновку експерта, як витрати, спричинені пошкодженням підлоги, внаслідок залиття квартири.

Також апеляційний суд погоджується із аргументами апеляційної скарги про незаконність рішення суду в частині відмови у стягненні моральної шкоди, виходячи з наступного.

Так, згідно положень п. 9 ч. 2 т. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Положеннями ст. ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на роз`яснення, що викладені у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли неправомірні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Зазначений висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2019 у справі №703/3912/16.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Необхідно зазначити, що право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови), а саме наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вина заподіювача шкоди. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 12, 81 ЦПК України.

Позивач обґрунтовує моральну шкоду тяжкістю та тривалістю моральних страждань, переживаннями, підвищеною нервовістю, спричинених пошкодженням належного йому житла, що потягнуло зміну її життя та необхідності вживати додаткові заходи для відновлення порушених прав.

З огляду на наведене та враховуючи наявність підстав для відшкодування моральної шкоди і засади розумності та справедливості, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати судове рішення в частині відмови у стягненні моральної шкоди та постановити нове, яким стягнути із відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зазначено, що Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В статті 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства»). Проте таке доведення може впливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між особою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»).

Аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, застосовуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, правові висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, з`ясовуючи наведені обставина справи, що мають значення для правильного вирішення спору, дослідив усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, на предмет пропорційності співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою у контексті конституційного принципу верховенства права та права на справедливий розгляд, та керуючись критерієм «поза розумним сумнівом», колегія суддів вважає, що пред`явлення позивачем позовних вимог про солідарне відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири є необхідним для ефективного відновлення його порушеного права.

Тому, позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Порушення судом норм матеріального права, а саме, ст. ст. 3, 15, 16, 1166 ЦК України, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Оскільки підлягають до часткового задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 , питання щодо розподілу судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог процесуального законодавства, що передбачено ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Оскільки позивачка понесла витрати на оплату експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 3 000 грн, що підтверджується квитанцією №36/23 від 08.06.2023 (а.с. 6), витрати по сплаті судового збору при зверненні із позовною заявою в розмірі 4 027,45 грн (а.с.1), витрати по сплаті судового збору при звернення з апеляційною скаргою в розмірі 4 640,16 грн (а.с. 177), тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2024 року скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-Комунальний сервіс «Порто-Франківський» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 116 114 грн (шістсот шістнадцять тисяч сто чотирнадцять гривень) та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн (п`ятнадцять тисяч гривень).

Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-Комунальний сервіс «Порто-Франківський» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 4 027,45 грн (чотири тисячі двадцять сім гривень сорок п`ять копійок), судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 640,16 грн (чотири тисячі шістсот сорок гривень шістнадцять копійок) та витрати на експертне дослідження в розмірі 3 000 грн (три тисячі гривень).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 24 листопада 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда