Справа № 393/627/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді Добрострой О.С.,

за участю секретаря судового засідання Хильченка М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''Коллект центр'' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Ткаченко М.М. звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №3560542 від 22.06.2021р. у розмірі 19 806,26 грн. Позов мотивований тим, що 22.06.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ''Мілоан'' (далі ТОВ ''Мілоан'') та відповідачем укладено договір №3560542, відповідно до якого сума кредиту 5 500 грн зі сплатою відсотків (далі договір). 13.01.2022р. між ТОВ ''Мілоан'' та ТОВ ''Вердикт капітал'' укладено договір №13-01/2022-79, відповідно до якого ТОВ ''Вердикт капітал'' отримало право грошової вимоги до відповідача за договором. 10.01.2023р. між ТОВ ''Вердикт капітал'' та ТОВ ''Коллект центр'' укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівля-продаж) прав вимоги, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників сума заборгованості відповідача за договором становить 19 806,26 грн, з яких 3 242,60 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 16 563,66 грн заборгованість за нарахованими процентами.

Ухвалою суду від 22.10.2025р. відкрито спрощене позовне провадження у справі.

06.11.2025р. відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позов визнає частково, просить зменшити розмір заборгованості, виключивши надмірні штрафи, пеню та проценти. У разі задоволення позову, просить надати розстрочку виконання рішення суду, врахувавши, що вона є матір`ю-одиначкою та має складне матеріальне становище. Відзив мотивований тим, що вона визнає основну суму боргу (тіло кредиту) та частину реальних процентів. Решту заборгованості не визнає, так як вважає її завищеною, неспівмірною та такою, що не відповідає принципам справедливості і добросовісності. На теперішній час вона перебуває у складному матеріальному становищі, не має постійного доходу, самостійно виховує малолітню дитину, а тому не може сплатити заборгованість у розмірі, який вказаний у позові. До відзиву відповідач додала копію паспорта, копію Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.11.2025р. представник позивача ОСОБА_3 надала до суду відповідь на відзив та просить задовольнити позов у повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_3 вказала, що відповідач уклала договір за власним бажанням. Перед укладенням договору відповідач отримала всю інформацію стосовно кредиту та ознайомилася з умовами договору. Відповідач усвідомлювала всі ризики, пов`язані з укладенням договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного його виконання.

21.11.2025р. відповідач надала до суду додаткові пояснення та докази до відзиву, в яких просить зменшити розмір штрафів та процентів на підставі принципів справедливості і розумності. До вказаних пояснень відповідач додала копію паспорта, копію картки платника податків, копію Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію форми ОК-5 та форми ОК-7 Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У позовній заяві представник позивача ОСОБА_3 просить суд розглянути справу за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. У відзиві на позовну заяві відповідач просить розглянути справу без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясував наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України ''Про електронну комерцію'' електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.1,3,4 ч.5 ст.11 Закону України ''Про електронну комерцію'' пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до п.п.6,12 ч.1 ст.3 Закону України ''Про електронну комерцію'' електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно з ч.12 ст.11 Закону України ''Про електронну комерцію'' електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями ст.12 Закону України ''Про електронну комерцію'' визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України ''Про електронний цифровий підпис'', за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що 22.06.2021р. між ТОВ ''Мілоан'' та відповідачем укладено договір №3560542, відповідно до якого сума кредиту 5 500 грн, строк кредиту 30 днів, комісія за надання кредиту 385 грн, проценти 1 452 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

22.06.2021р. ТОВ ''Мілоан'' перерахувало на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 кредитні кошти в сумі 5 500 грн, що відповідно до копії квитанції.

13.01.2022р. між ТОВ ''Мілоан'' та ТОВ ''Вердикт капітал'' укладено договір №13-01/2022-79, відповідно до якого ТОВ ''Вердикт капітал'' отримало право грошової вимоги до відповідача за договором.

10.01.2023р. між ТОВ ''Вердикт капітал'' та ТОВ ''Коллект центр'' укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівля-продаж) прав вимоги, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за договором.

Відповідно до копії витягу з реєстру боржників сума заборгованості відповідача за договором становить 19 806,26 грн, з яких 3 242,60 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 16 563,66 грн заборгованість за нарахованими процентами.

Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем за вказаним договором.

Доводи відповідача про зменшення заборгованості не заслуговують на увагу, так як відповідач на підтвердження своїх заперечень не надала до суду належних доказів, в тому числі і доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем за вказаним договором. Крім того, того суд зазначає, що у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача тіло кредиту, розмір якого відповідач визнає, та відсотки. Вимог про стягнення з відповідача штрафів та пені, про що відповідач зазначає у відзиві, позовна заява не містить. Відсотки за користування кредитом нараховані позивачем у відповідності до умов договору, а тому суд не вбачає підстав для зменшення їхнього розміру. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.9.4 договору будь-які ризики, пов`язані з істотною зміною обставин, з яких позичальник виходив при укладенні договору, позичальник приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання договору, а також невиконання позичальником зобов`язань за договором.

Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо доводів відповідача про розстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч.1 ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до п.2 ч.7 ст.265 ЦПК України, якою встановлено вимоги до змісту рішення, передбачено, що у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Таким чином, положеннями ЦПК України допускається вирішення судом питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду при його ухваленні.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року №14 ''Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження'', задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019р. у справі №796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст.435 ЦПК України та ст.33 Закону України ''Про виконавче провадження'' є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

У відзиві та додаткових поясненнях до відзиву відповідач зазначає, що вона є одинокою матір`ю малолітньої дитини, яка навчається у першому класі та перебуває у школі на навчанні до 11 год 45 хв. У зв`язку з віком дитини, відповідач повинна бути з нею поруч, супроводжувати та забезпечувати її безпеку, особливо під час воєнного стану, частих повітряних тривог та відключень світла. Тому, відповідач не має можливості працювати офіційно на повний робочий день. Так як, відповідач самостійно виховує малолітню дитину та не має постійного доходу, то вона перебуває у складному матеріальному становищі. На підтвердження викладеного, відповідач надала до суду копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію форми ОК-7 та копію форми ОК-5 Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тому, відповідач, з посиланням на її складне матеріальне становище, перебування на її утриманні малолітньої дитини, введення воєнного стану, просить розстрочити виконання рішення суду. Представник позивача, у свою чергу, у відповіді на відзив не зазначив про заперечення щодо розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання через скрутний матеріальний стан відповідача, а тому наявні правові підстави для розстрочення виконання рішення суду терміном на 10 місяців.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Згідно з п.9 ч.1 ст.1 Закону України ''Про адвокатуру та адвокатську діяльність'' представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2-3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представник позивача Ткаченко М.М. на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9 000 грн. надала до суду: копію договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024р., копію прайс-листа АО ''Лігал Ассістанс'', копію заявки на надання юридичної допомоги №280 від 01.09.2025р., копію витягу з Акту №14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025р.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до вимог ч.5 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц).

З огляду на те, що відповідач не заявляв про необхідність зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а позивач подав належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, то суд дійшов висновку, що розмір судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи) у сумі 9 000 грн є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 258 268, 272, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ''Коллект центр'' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Коллект центр'' (місцезнаходження вул. Мечнікова, 3 оф.306, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за договором №3560542 від 22.06.2021р. у розмірі 19 806,26 грн (дев`ятнадцять тисяч вісімсот шість гривень двадцять шість копійок), яка складається з - 3 242,60 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 16 563,66 грн заборгованість за нарахованими процентами.

Розстрочити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за договором №3560542 від 22.06.2021р. у розмірі 19 806,26 грн (дев`ятнадцять тисяч вісімсот шість гривень двадцять шість копійок), терміном на 10 (десять) місяців, шляхом сплати 1980,63 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят гривень шістдесят три копійки) щомісяця, упродовж десяти місяців, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Коллект центр'' (місцезнаходження вул. Мечнікова, 3 оф.306, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 44276926) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ''Коллект центр'' (місцезнаходження вул. Мечнікова, 3 оф.306, м. Київ, 01133, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С.Добрострой