Головуючий у суді першої інстанції: Троценко Т.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Бланар Віталіни Миколаївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 15 серпня 2025 року, постановлену у с. Баришівка у складі судді Троценко Т.А., повний текст якої складено 15 серпня 2025 року, у справі № 361/11296/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 . Просила встановити факт її проживання з ОСОБА_2 , який зник безвісті 08 вересня 2024 року, однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з 2009 року до 2023 року, та встановити факт, що вона перебувала на утриманні ОСОБА_2 .

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 15 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, адвокат Бланар В.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , має для ОСОБА_1 юридичне значення, як правова підстава для можливості їй, як дружині, звертатись за виплатами, та в іншому порядку встановити такий факт вона не має можливості. Суд першої інстанції помилково фактично проігнорував саму природу провадження, оскільки у даній справі відсутній спір про право, а тому вона підлягає розгляду виключно в порядку окремого провадження. Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою, джерелом засобів до існування ОСОБА_1 фактично була допомога з боку ОСОБА_2 , який надавав їй утримання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Бланар В.М. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

Представники Міністерства оборони України, Військова частина НОМЕР_1 в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту проживання однією сім`єю зі зниклим безвісті військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 потрібно ОСОБА_1 для реалізації права, передбаченого п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме отримання грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця. Оскільки вказаного права за законом заявниця не має, то його наявність необхідно встановлювати шляхом подання відповідного позову, що, за висновку суду є підставою для залишення заяви без розгляду відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в поданій нею заяві просила встановити факт її проживання з ОСОБА_2 , який зник безвісті 08 вересня 2024 року, однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з 2009 року до 2023 року, та встановити факт, що вона перебувала на утриманні ОСОБА_2 . Обґрунтовуючи мету встановлення такого факту, заявниця посилалася на те, що це є необхідним для реалізації нею права, передбаченого п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що передбачає отримання грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця.

Разом з тим, саме по собі обґрунтування необхідності встановлення факту проживання з ОСОБА_2 , який зник безвісті 08 вересня 2024 року, однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з 2009 року до 2023 року, та перебування у нього на утриманні, можливістю реалізації прав, передбачених п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не свідчить про наявність спору про право.

Посилання заінтересованих осіб у даній справі Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 на те, що заявниця не має права отримання грошового забезпечення, додаткових та інших видів грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця, також не вказують на наявність спору про право, пов`язаного з встановленням факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, та факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 .

Міністерство оборони України та Військова частина НОМЕР_1 у даному випадку не є суб`єктами цивільно-правових відносин, що виключає виникнення між ними та заявницею саме спору про право.

Суд першої інстанції не зазначив з вирішенням якого конкретно спору пов`язане встановлення відповідного факту, між ким саме виник такий спір та з приводу чого.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність юридичного значення факту, з вимогами про встановлення якого звертається заявник, може бути підставою для відмови у задоволенні такої заяви, а не для відмови у відкритті провадження чи залишення заяви без розгляду у зв`язку зі спором про право.

Тому, посилання суду першої інстанції на відсутність у ОСОБА_1 прав, передбачених п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що передбачає отримання грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця, не могли бути підставою для залишення заяви без розгляду згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Враховуючи викладене, помилкова ухвала Баришівського районного суду Київської області від 15 серпня 2025 року підлягає скасуванню з направленням справи за заявою ОСОБА_1 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бланар Віталіни Миколаївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 15 серпня 2025 року скасувати, а справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді