Провадження № 2/359/466/2025
Справа № 359/7243/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Бокей А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ареалбуд», ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог : Приватний нотаріус Бориспільсь-кого районного нотаріального округу Київської області Меленна Тетяна Костянтинівна про визнання недійсним договору купівлі продажу та скасування запису про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

09 липня 2024 року представник Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (далі по тексту ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електро-мережі») адвокат Петруньок І.В. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просив : визнати недійсним договір купівлі продажу з реєстраційним номером 459, який видано 27 лютого 2024 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Меленною Т.К.; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на нерухове майно № 71794833 від 27 лютого 2024 року, здійснений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Меленною Т.К.; судові витрати покласти на відповідачів.

Вимоги обгрунтовано тим, що 12 серпня 2021 року за адресою : Київська область, с. Васильки, вул. Центральна, ТП-471, який на праві власності належав Товариству з обмеженою відповідальністю «Ареалбуд» (далі по тексту ТОВ «Ареалбуд»), позивачем було виявлено факт порушення Правил роздрібного ринку електроенергії, а саме : самовіль-не підключення струмоприймачів до електричної мережі енергопостачальника з порушен-ням схеми обліку, електроенергія, що споживалась приладом обліку, не обліковувалась, споживачем не оплачувалась. Відповідно розрахунку обсягу та вартості необлікованої електричної енергії за період з 12 лютого 2021 року по 12 серпня 2021 року відповідачу було нараховано 322542 кВт/год обсягу електричної енергії, що становить 1 191 977, 09 грн. до сплати.

ТОВ «Ареалбуд» не сплатило добровільно в позасудовому порядку вказану вартість необлікованої електроенергії, у зв`язку з чим ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електро-мережі» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до відповідача. Рішенням суду від 20 лютого 2024 року позов було задоволено та стягнуто з ТОВ «Ареалбуд» на користь ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» 1 191 977, 09 грн. вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, 70 734, 86 грн. трьох відсотків річних, 384 366, 83 грн. інфляційних втрат та 24 972, 59 грн. витрат зі сплати судового збору.

На даний час залишок заборгованості за рішенням Господарського суду м. Києва від 20 лютого 2024 року становить 1 672 051, 37 грн. та ТОВ «Ареалбуд» не погашена, рішення суду не виконане. 26 червня 2024 року за заявою ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» було відкрите виконавче провадження № 75364107, в рамках якого державним виконавцем було встановлено, що у боржника відсутнє будь яке майно і рух грошових коштів на рахунках також відсутній. Наведене не дає можливості позивачу звернути стягнення на майно чи грошові кошти боржника.

Під час виконавчого провадження було встановлено, що 27 лютого 2024 року ТОВ «Ареалбуд», знаючи про вищевказане судове рішення, відчужив за договором купівлі - продажу ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :04:005: 0073, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 . Даний договір було зареєстровано приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Меленною Т.К. за реєстраційним номером 459 та здійснено запис про державну реєстрацію права власності на нерухове майно № 71794833 від 27 лютого 2024 року за ОСОБА_2 .

Відтак, враховуючи хронологію подій, оспорюваний правочин, на переконання позивача, був направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника з метою ухилення від виконання зобов`язання та судового рішення та має ознаки фраудаторного, а тому підлягає визнанню недійсним, а реєстрація речового права скасуванню.

Ухвалою суду від 12 липня 2024 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для їх реалізації.

12 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду відзив, яким просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Заперечив, що оскаржуваний правочин є фраудаторним, оскільки ще 09 січня 2023 року між ним та ТОВ «Ареалбуд» було укладено попередній договір щодо купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0073, за умовами якого товариство зобов`язалось відчужити її ОСОБА_1 за основним договором за ціною 170 000, 00 грн., який мав бути укладеним не пізніше 18 календарних місяців з моменту укладення попереднього договору. З огляду на це вважає, що обставини, наведені у позові щодо наявної заборгованості ТОВ «Ареалбуд» перед ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» не можуть стосува-тись правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та товариством щодо продажу земельної ділянки. Позивач також не є забезпеченим кредитором та не має жодних переваг над правами ОСОБА_1 під час укладення спірного правочину, в свою чергу ТОВ «Ареалбуд» мало виконати зобов`язання, передбачене попереднім договором.

09 жовтня 2024 року позивач надав відповідь на відзив ОСОБА_1 , в якій, підтримуючи позовні вимоги вказав, що відповідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Згідно ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Однак приєднаний до відзиву попередній договір не був нотаріально посвідченим, що, в силу вимог ст. 215, 220 ЦК України, свідчить про його нікчемність.

Крім того, ОСОБА_1 , перед укладенням основного договору купівлі продажу, мав перевірити відомості щодо продавця за даними відкритих реєстрів та міг встановити недобросовісність ТОВ «Ареалбуд» та виявити судове рішення, за яким товариство є боржником.

23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду заперечення на відповідь позивача на відзив, якими наполягав на власній позиції.

15 листопада 2024 року ТОВ «Ареалбуд» подав відзив на позов, яким просив відмовити у задоволенні позову з підстав, аналогічних відзиву ОСОБА_1 .. Представник також зазначив, що товариство не мало наміру уникнути виконання судового рішення, однак мало виконати зобов`язання, передбачене попереднім договором, укладеним з ОСОБА_1 ..

Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду по суті з викликом і повідомленням сторін.

Належним чином повідомлені сторони про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Однак представник позивача подав до суду заяву, якою розгляд справи просив провести у його відсутність, позовні вимоги та надані в судових засіданнях пояснення підтримав, позов просив задовольнити. Також зробив заяву, що протягом п`яти днів з дня отримання судового рішення, він подасть до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Представник ТОВ «Ареалбуд» подав до суду заяву, якою розгляд справи просив здійснити у його відсутність.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуван-ню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встанов-леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У статті 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом встановлено, що 12 серпня 2021 року ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електро-мережі» виявило на об`єкті ТОВ «Ареалбуб» за адресою: Київська область, с. Васильки, вул. Центральна, ТП-471, факт порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, зокрема, самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі енергопостача-льника від шпильок силового трансформатора в ТП-471 з порушенням схеми обліку, електроенергія що споживалася приладом обліку не обліковувалась, споживачем не оплачувалась, про що позивачем було складено акт порушення № К 046340.

20 вересня 2021 року було проведено засідання комісії по розгляду акту про порушення № К 046340 від 12 серпня 2021 року та прийнято рішення про перенесення розгляду акту про порушення на 27 вересня 2021 року.

Повторне засідання комісії по розгляду акту № К 046340 від 12 серпня 2021 року було проведене 27 вересня 2021 року, за результатами якого прийнято рішення, оформлене протоколом № 272 від 29 вересня 2021 року про те, що акт підлягає нарахуванню згідно з Правил роздрібного ринку електричної енергії, обсяг електричної енергії необлікованої внаслідок порушення цих правил становить 322542 кВт/год.

Відповідно розрахунку обсягу та вартості необлікованої електричної енергії згідно з порядком визначено главою 8.4 розділу VІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії до акту № К046340 від 12 серпня 2021 року за період порушення з 12 лютого 2021 року по 12 серпня 2021 року, ТОВ «Ареалбуд» було нараховано 322542 кВт/год обсягу електричної енергії необлікованої внаслідок порушення Правил, що становить суму до сплати в розмірі 1 191 977,09 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем вказаної вартості електроенергії енергії в добровіль-ному позасудовому порядку позивач в листопаді 2023 року звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до ТОВ «Ареалбуд».

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20 лютого 2024 року постановленого у справі № 910/17070/23 позов ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» задоволено та стягнуто з ТОВ «Ареалбуд» на користь позивача 1 191 977, 00 грн. вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, 70 734, 86 грн. - трьох відсотків річних, 384 366, 83 грн. - інфляційних втрат та 24 972, 59 грн. - витрат зі сплати судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25 квітня 2024 року рішення Господарського суду м. Києва від 20 лютого 2024 року у справі № 910/17070/23 залишено без змін. Дані судові рішення набрали законної сили 25 квітня 2024 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

20 червня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Левченко Я.О. було відкрите виконавче провадження № 75364107 на виконання наказу № 910/17070/23 виданого 19 червня 2024 року Господарським судом м. Києва щодо стягнення з ТОВ «Ареалбуд» на користь ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» 1 191 977, 00 грн. вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, 70 734, 86 грн. - трьох відсотків річних, 384 366, 83 грн. - інфляційних втрат та 24 972, 59 грн. - витрат зі сплати судового збору.

В рамках виконавчого провадження, на запит приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Левченка Я.О., отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21 червня 2024 року за № 383846185, згідно якої земельна ділянка з кадастровим номером :04:005: 0073, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 , належала з 12 грудня 2016 року на праві приватної власності ТОВ «Ареалбуд», однак 27 лютого 2024 року речове право на неї було припинене.

Також судом встановлено, що 09 січня 2023 року між ТОВ «Ареалбуд» (продавець) в особі директора Рець О.В. та ОСОБА_1 (покупець) був укладений попередній договір купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0073, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 .

За змістом п. 1.2-1.3, 1.4.2 договору продавець зобов`язався продати, а покупець купити вказану земельну ділянку за основним договором за ціною 170 000, 00 грн. у готівковій чи безготівковій формі протягом 10 календарних днів з дня укладення основного договору, який має бути укладеним і посвідченим нотаріусом у строк не пізніше 18 календарних місяців з моменту укладення попереднього договору.

Крім того, 09 січня 2023 року сторонами правочину було підписано Акт прийому передачі грошових коштів, як додаток № 1 до попереднього договору, за умовами якого ТОВ «Ареалбуд» отримало від ОСОБА_1 в касу товариства грошову суму у національній валюті України розміром 20 000 грн. на підставі п. 3.1 попереднього договору купівлі продажу земельної ділянки від 09 січня 2023 року. Сторони підтвердили, що ця сума є авансом передана у рахунок сплати вартості земельної ділянки.

27 лютого 2024 року між ТОВ «Ареалбуд» (продавець) в особі директора Рець О.В. та ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :04:005: 0073, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області та зареєстровано в реєстрі за № 459.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21 червня 2024 року за № 38389715 вказана земельна належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

За змістом п. 1, 4 ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно ч. 1 ст. 657 ЦК України 1. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Суд звертає увагу на те, що попередній договір купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0073, який було підписано 09 січня 2023 року між ТОВ «Ареалбуд» в особі директора Рець О.В. та ОСОБА_1 , не був посвідченим нотаріально.

Відповідно до законодавства за ступенем недійсності всі правочини поділяються на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні), недійсність яких прямо передбачена законом, та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані).

Нікчемний правочин є недійсним в момент його вчинення у зв`язку з прямою вказівкою правової норми, а тому судового рішення про визнання його недійсним не вимагається (quae contra ius fiunt debent utique pro infectis haberi - зроблене проти закону повинне вважатися нікчемним). Нікчемний правочин не підлягає виконанню, на нікчемність правочину мають право посилатися та вимагати в судовому порядку застосування наслідків його недійсності заінтересовані особи.

Нікчемний правочин є недійсним тільки у випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, тому сторони не вправі вимагати одна від одної його виконання.

Правочин є нікчемним з моменту його вчинення незалежно від пред`явлення позову про визнання його недійсним і бажання сторін. Бажання сторін про визнання його дійсним до уваги не беруться, оскільки такий правочин суперечить нормам закону. Суд допускає визнання такого правочину дійсним лише у випадках, визначених законом. Наприклад, при недотриманні нотаріальної форми договору за умови його повного або часткового виконання, якщо одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ч. 2 ст. 220 ЦК України).

Нікчемний правочин не породжує правових наслідків, притаманних правочинам даного виду, а породжує лише правові наслідки, пов`язані з його недійсністю. Відповідно ст. 216 ЦК України такими наслідками є поновлення сторін у їх початковому становищі (двостороння реституція) та відшкодування збитків або моральної шкоди, завданих другій стороні або третій особі внаслідок його вчинення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що: «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Отже, попередній договір купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0073, який підписано 09 січня 2023 року ТОВ «Ареалбуд» в особі директора Рець О.В. та ОСОБА_1 , є в цілому нікчемним, тобто розглядається з точки зору права як такий, що юридично не мав місця, не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для його сторін зобов`язань, що в ньому закріплені.

З огляду на це суд критично ставиться до твердження ТОВ «Ареалбуд» про відсутність намірів ухилитись від виконання судового рішення про стягнення заборгованості та тверджень обох відповідачів про наявність попереднього договору та виникнення зобов`язань за ним між ТОВ «Ареалбуд» та ОСОБА_1 ще до винесення Господар-ським судом м. Києва рішення, за яким з товариства стягнуто на користь позивача заборгованість ті інші суми.

Відповідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У статті 234 ЦК України вказано, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч.1 та 5 ст.203 ЦК України, що за правилами ст. 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно ст. 234 ЦК України.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, наведеного у постанові від 03 липня 2019 року у справі за №369/11268/16-ц позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена ст. 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена ст. 228 ЦК України.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно ч. 2, 3 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку).

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК України).

З огляду на це суд зазначає, що ТОВ «Ареалбуд», будучи достеменно обізнаним про розгляд Господарським судом м. Києва справи № 910/17070/23 (представник подавав відзив на позов та приймав участь у її розгляді) та постановлення 19 червня 2024 року у ній рішення, за яким з ТОВ «Ареалбуд» на користь ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» стягнуто 1 191 977, 00 грн. вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, 70 734, 86 грн. - трьох відсотків річних, 384 366, 83 грн. - інфляційних втрат та 24 972, 59 грн. - витрат зі сплати судового збору, діючи недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», оскільки відчуження належного товариству єдиного майна (земельної ділянки) відбулося з метою уникнення звернення стягнення на неї в рамках виконавчого провадження та з метою ухилення від виконання рішення суду.

Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в законодавстві України регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом»); при неплатоспроможності банків (ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; у виконавчому провадженні (ч. 4 ст. 9 Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження»).

Водночас, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.

Та обставина, що правочин із ОСОБА_1 , за яким боржник ТОВ «Ареалбуд» відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.

Верховний Суд у своїй постанові від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 дійшов висновку про те, що в обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, яка передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що відповідач ТОВ «Ареалбуд» знаючи про наявне судове рішення, за яким з нього на користь ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» стягнуто заборго-ваність та інші суми, уклавши 27 лютого 2024 року з ОСОБА_1 договір купівлі продажу земельної ділянки, діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам позивача, оскільки відчуження належного йому єдиного майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення на нього як боржника в рамках виконавчого провадження та з метою ухилення від виконання судового рішення, суд приходить висновку про наявність правових підстав для визнання вказаного договору недійсним на підставі ст.234 ЦК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність супереч-ностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

За змістом ч. 8 ст. 18 вказаного Закону України державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав)».

У пункті 39 Постанови КМУ від 6 червня 2018 року «Деякі питання функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» вказано, що запис про речові права та їх обтяження, про суб`єктів таких прав, який існував до набуття, зміни чи припинення речових прав на нерухоме майно або їх обтяжень, зберігається у Державному реєстрі прав.

За змістом ч. 3 ст. 26 вказаного Закону, державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністра-тивного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до п.51 Постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 року «Деякі питання функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні відповідних записів, а також у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав.

З огляду на це, оскільки державна реєстрація права приватної власності за відповідачем ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку була здійснена на підставі договору купівлі - продажу від 27 лютого 2024 року, який визнано недійсним у судовому порядку, суд вважає, вважає наявними підстави для задоволення позову в частині вимог про скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Меленної Т.К. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 71794833 від 27 лютого 2024 року (14:57:35), номер відомостей про речове право 53883711.

Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч. 1 та п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови у задоволені позовних вимог судові витрати лишаються за позивачем.

Згідно платіжної інструкції № 3541016 від 27 червня 2024 року при зверненні до суду з даним позовом ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» сплатило судовий збір в розмірі 6056 грн. 00 коп., який зважаючи на задоволення позову в повному обсязі та в силу вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає пропорційному стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10 13, 76-82, 133, 141, 223, 258-259, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ареалбуд», ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог : Приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Меленна Тетяна Костянтинівна про визнання недійсним договору купівлі продажу та скасування запису про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0073, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 , укладений 27 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ареалбуд» та ОСОБА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріаль-ного округу Київської області Меленною Тетяною Костянтинівною та зареєстрований в реєстрі за № 459.

Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Меленної Тетяни Костянтинівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 71794833 від 27 лютого 2024 року, номер відомостей про речове право : 53883711.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ареалбуд» та ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» витрати по сплаті судового збору в розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 00 (нуль) копійок.

Відомості про позивача : Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі», , місцезнаходження : м. Київ, вул. Стеценка, 1-А.

Відомості про відповідача 1 : Товариство з обмеженою відповідальністю «Ареалбуд», , місцезнаходження : м. Київ, вул. Бориспільська, 9 літ. С, корпус 90, офіс 407/1.

Відомості про відповідача 2 : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код платника податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 22 квітня 1999 року Ленінградським РУ ГУ МВС України в м. Києві, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення суду виготовлено 27 листопада 2025 року.

Суддя Л.В. Яковлєва