ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/6688/24 Номер провадження 22-ц/814/2364/25Головуючий у 1-й інстанції МАХАНЬКОВ О. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,

секретар: Горбун К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 25 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2007 року у справі № 2-4686/2007 з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку починаючи з 16.10.2007 та видано виконавчий лист № 2-4686 від 12.11.2007. Однак, внаслідок невиконання відповідачем вказаного рішення, станом на 01.11.2024 утворилась заборгованість по аліментах, яка становить 120 406,39 грн. На підставі наведенного, позивач звернулась до суду із даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 25 лютого 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2021 по 01.11.2024 у розмірі 120 406,39 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у сумі 1211, 20 грн

В апеляційному порядку рішення оскаржив ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права , без належного дослідження доказів та врахування обставин справи.

ОСОБА_1 , вказує, що має інвалідність 3 групи і його дохід в даний час складається із виплат Пенсійного фонду України, що підтверджується довідкою Кременчуцького ОУ ПФУ в Полтавській області, а також розрахунком заборгованості, наданим Позивачем в додатках до позовної заяви.

Апелянт стверджує, що заборгованість виникає постійно у зв`язку з тим, що сума аліментів, яка підлягає стягненню виходячи із доходу в рази менша за суму прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, визначену законодавством.

Окрім того, відповідач є боржником зі сплати аліментів за іншим виконавчим провадженням (за №44179054) на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 .

Відтак, враховуючи значну заборгованість відповідача на утримання дитини за попередніми рішеннями суду (стосовно утримання неповнолітньої дитини до її повноліття), а також наявність інших стягнень по аліментах при відсутності доходу, окрім виплат пенсійного фонду по інвалідності, скаржник вважає за неможливе значно збільшувати суму заборгованості за рахунок нарахування пені.

Більше того, на думку скаржника пеня стягується за період з 01.01.2021 по 01.11.2024. але до визначення суми пені включена заборгованість, що виникла до цього періоду, а саме 95 424.21 грн. , зважаючи на що ця сума повинна бути виключена із розміру стягнення неустойки (пені).

У зв`язку із викладеним ОСОБА_1 просить скасувати рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 25 лютого 2025 року, та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

З матеріалів справи встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що сторонами не оспорюється.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області області від 12.11.2007 у справі №2-4686/2007, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, починаючи з 16.10.2007 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного судового рішення судом видано виконавчий лист на примусове стягнення аліментів.

Постановою про відкриття виконавчого провадження Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції від 20.12.2007 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-4686 виданого 12.11.2007 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/6 доходу щомісяця але не менше 30% прожиткового мінімуму.

23.12.2024 ОСОБА_3 стала повнолітньою.

Відповідно довідки Полтавського державного медичного університету (медичний факультет денна форма навчання) № 74 від 24 жовтня 2024 року, ОСОБА_3 є студентом Полтавського державного медичного університету, медичного № 2 факультету І курсу 20п групи, денна форма навчання.

Однак, до повноліття ОСОБА_3 відповідач неналежно виконував свої обов`язки з утримання своєї неповнолітньої доньки, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів, відповідно до розрахунку заборгованості наданого Автозаводським відділом державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розмір заборгованості за період з січня 2021 року по жовтень 2024 року включно складає 120 406 грн. 39 коп.

Згідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 528058 дата видачі 28.09.2023, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 28.09.2023 безстроково.

Відповідно до довідки про доходи № 1581 0458 4057 2596, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Кременчуцькому об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію по інвалідності. Так за період вказаний у довідці з січня 2021 року по січень 2025 року відповідач отримав пенсію у розмірі 111 967,10 грн.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана постанова апеляційного суду вищезазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670 сво 19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 на підставі рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука мав сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16 жовтня 2007 року.

Апеляційний суд зауважує, що скаржник взагалі не зазначив, якими саме доказами підтверджується факт того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з вини ОСОБА_1 , оскільки останнім не зазначено жодного доказу, на підставі якого суд міг би дійти вказаного висновку, також не доведено відповідачем і вжиття усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів.

Крім того, ОСОБА_1 не заперечував існування у нього заборгованості зі сплати аліментів та її погашення частинами протягом певного часу.

Отже, апеляційний суд вважає , що відповідачем не спростовано презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, що є правовою підставою для застосування до нього відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, оскільки він у добровільному порядку не вжив заходи щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він мав об`єктивні перешкоди для своєчасної сплати аліментів.

Аргументи скаржника щодо наявності у нього інвалідності 3 групи та стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , які на його думку з урахуванням незначного доходу у вигляді пенсії вказує на те що розмір пені має бути зменшений згідно ч.2 ст.196 СК України , колегія судді відхиляє.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Щодо посилань скаржника на врахування до заборгованості зі сплати аліментів пені стягнутої за несплату ОСОБА_1 аліментів за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 27 листопада 2015 року , суд зазначає, що сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів нараховується саме з суми несплачених аліментів . Відповідач не долучив до матеріалів справи власного розрахунку заборгованості чи відомостей про те , що розрахунок заборгованості за ВП №57257770 здійснений невірно , або з урахуванням суми пені стягнутої з ОСОБА_1 у 2015 році.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367 , 368, 374, 375 , 381 - 384 України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 25 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов