Номер провадження 2/754/9245/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2025 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючої - судді Панченко О.М.,

при секретарі - Сарнавському М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Київ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Сенс-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2025 року через «Електронний суд» представник АТ «Сенс Банк» - Альховська І.Б. звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що 29.07.2017 року між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630691559. Відповідно умов Кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на звернення з позовною заявою заборгованість за кредитним договором становить 134 939,59 грн. Крім того, 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2025 справу передано головуючій судді Панченко О.М.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 08.09.2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

24.09.2025 року через «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Калініа С.К. надійшов відзив на позовну заяву в якому не погоджується з викладеним у позовній заяві з огляду на наступне. Зазначає, що дивлячись на розрахунок заборгованості наданим представником Позивача, вбачається, що Банк нараховував та списував комісію за розрахунково-касове обслуговування заборгованості. В загальному, з Відповідача було стягнуто 10 206,51 грн. коштів в рахунок сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування заборгованості. Так, Позивачем було включено в Кредитний договір плату за розрахунково-касове обслуговування, вказані кошти списувались з рахунку Клієнта, що суперечить положенням ЗУ «Про захист прав споживачів». Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погодження сторонами умов кредитного договору, в тому числі щодо нарахування відсотків, оскільки у Анкеті-заяві про акцепт такі умови не наведені. З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що, окрім тіла кредиту, з рахунку відповідача списувалися кошти на погашення відсотків за користування кредитного ліміту, інші платежі, розмір та порядок нарахування яких сторонами не узгоджувались. З чого слід зробити висновок, що позивач не надав належних та достатніх доказів у підтвердження наявності заборгованості у визначеному у позові розмірі, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Окрім того, просить стягнути на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Представник позивача АТ «Сенс Банк» у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, в якому він позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, подали до суду відзив на позовну заяву в кому просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Сенс Банк», який є правонаступником АТ «Альфа-Банк», заборгованість за кредитним договором № 630691559 від 29.07.2017 року у розмірі 134 939,59 грн.

На підтвердження заявлених вимог позивач долучив до позовної заяви: анкету заяву про акцепт Публічної пропозиції; оферту на укладення Угоди; акцепт на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії; паспорт споживного кредиту; виписку з особового рахунку.

Зі змісту долученого до матеріалів справи акцепту пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії слідує, що прийнято пропозицію ОСОБА_1 на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії на наступних умовах: тип та мета кредиту, тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії ;найменування Продукту: «RED»; мета Кредиту - для особистих потреб. Умови обслуговування Кредитної картки Клієнту відкрито поточний рахунок з електронним платіжнім засобом у гривні (далі Рахунок ). Ліміт відновлювальної кредитної лінії встановлено у розмірі 200 000 грн. Процентну ставку за користування Кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівки пропоную встановити у розмірі 39.99% Тип процентної ставки фіксована. Зміна процентної ставки за користування Кредитної лінії можлива за умови укладення між Сторонами відповідної угоди. Сума Кредиту, що може бути доступна Клієнту в будь-який час протягом строку дії Кредитної лінії та Угоди у межах ліміту Кредитної лінії, вказаного в цьому Акцепті пропозиції на укладення Угоди повідомляється Банком Клієнту у порядку, визначеному Договором. Зобов`язання Банку щодо надання Кредиту є відкличними та безризиковими. Умови сплати платежів, визначених Угодою/Договором. Обов`язковий мінімальний платіж складає 7 % від суми Загальної заборгованості за Кредитною лінією (далі ОМП), але не менше 50 грн. (п`ятдесят гривень).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом загальна заборгованість відповідно до кредитного договору № 630691559 станом на 30.06.2025 року становить 134 939,59грн.

Відповідно до Витягу з державного реєстру банків від 02 грудня 2022 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» 01 грудня 2022 року змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

АТ «Сенс Банк» направило на адресу відповідача досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором № 630691559, в якій зазначено про необхідність протягом 30 календарних днів повернути заборгованість за договором яка є станом на 24.03.2025 в розмірі 125 892,93грн.

Положеннями ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 2 ст. 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору надано підписані 29.07.2017 року Відповідачем Оферту на укладання угоди на обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 630691559), Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ "Альфа-Банк" на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ "Альфа-Банк", Паспорт споживчого кредиту.

При цьому Паспорт споживчого кредиту від 29.07.2017 року не може вважатись складовою кредитного договору, оскільки форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору. Крім того, у вказаному паспорті споживчого кредиту вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, а наведена у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 28.08.2017 року.

Відповідно до Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ "Альфа-Банк" на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ "АльфаБанк" від 29.07.2017 року ОСОБА_1 підтвердив акцепт Публічної пропозиції та укладення договору між нею та АТ "Альфа-Банк" на умовах викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, які розміщені на веб-сторінці банку, однак вказані умови та додатки до договору позивачем суду не надано.

За відсутності узгоджених сторонами умов кредитування, банк має право вимагати повернення лише фактично отриманої та не повернутої позичальником суми кредитних коштів.

Разом з тим, із наданих позивачем виписки по картці та по рахунку ОСОБА_1 , вбачається, що відповідач систематично користувався кредитною карткою та здійснював платежі на погашення заборгованості за кредитним лімітом.

Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц зробив висновок, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким розрахунком самого відповідача.

З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що, окрім тіла кредиту, з рахунку відповідача списувалися кошти на погашення відсотків за користування кредитного ліміту, інші платежі, розмір та порядок нарахування яких сторонами не узгоджувались.

Оскільки в матеріалах справи відсутні, і позивачем не надано належних доказів досягнення між сторонами домовленості щодо розміру та порядку нарахування відсотків, інших платежів, безпідставним є нарахування банком відсотків за користування кредитом, інших платежів (комісії, розрахунково-касове обслуговування) та їх погашення за рахунок внесених відповідачем коштів.

Крім цього, що стосується позовних вимог в частині нарахування овердрафту (несанкціонована заборгованість), суд зауважує, що позивач жодним чином не обґрунтував, а матеріалами справи не підтверджується факту погодження сторонами можливості відповідача користування овердрафтом та реалізації ним такої можливості, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також, варто зазначити, що загальна сума заборгованості станом на 30.06.2025 року - 134 939,59 грн., з яких: 81 346,93 грн. - Прострочене тіло кредиту, 53 592,66 грн. - Відсотки за користування кредитом. Так, разом з Позовною заявою, Банком було долучено Виписку по кредиту. Згідно вказаної Виписки, максимальний розмір кредитного ліміту становить 48 799,06 грн. (станом на 02.08.2022 року), відтак виникає сумнів у достовірності здійсненого Позивачем Розрахунку заборгованості, враховуючи, що Позивач зазначає, що прострочене тіло кредиту становить 81 346,93 грн., та будь яких пояснень з приводу включення у прострочене тіло кредиту будь яких складових - Позивачем не надано.

Окрім того, в матеріалах справи відсутня довідка про видачу картки ОСОБА_1 а також відповідний розрахунок заборгованості.

На переконання суду, наведені обставини в своїй сукупності можуть свідчити про неналежність та недопустимість наведених доказів.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України банк повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та, відповідно, на умовах встановлених договором.

Однак банком вказані вимоги виконані не були.

Сторони в цивільному процесі мають протилежні матеріально-правові та процесуальні інтереси. Незважаючи на зацікавленість сторін у справі, законом зазначається, що вони зобов`язані добросовісно здійснювати свої права і виконувати процесуальні обов`язки. Принцип змагальності, в свою чергу, надає особам, які беруть участь у справі, рівних можливостей в процесі доказування, а особливо сторонам в позовному провадженні. Цей основоположний принцип закріплений і у Конституції України.

Стосовно доказової діяльності (подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості) сторони, треті особи та їх представники наділені рівними правами, чого не можна сказати про сукупність наданих їм обов`язків. Брати участь у доказовій діяльності можуть всі особи, які беруть участь у справі, однак доказування кожної обставини, що має значення для ухвалення рішення у справі, в силу закону стає обов`язком певного суб`єкта.

В цьому випадку доказування наявності між сторонами у справі кредитних правовідносин, умови таких правовідносин, факт їх порушення позичальником, а також розмір, складові заборгованості, період їх існування і нарахування, тощо (підстави і предмет позову), є обов`язком саме позивача у справі.

У частині 2 ст. 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів з урахуванням положень ЦПК України зазначені ним обставини. Однак, таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

З огляду на викладене, АТ «Сенс Банк» не доведено і не обґрунтовано заявлені позовні вимоги, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позові, що є його процесуальним обов`язком, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо вимоги Відповідача про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу суд приходить до такого.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 здійснював адвокат Калінін С.К. на підставі Договору № б/н/25 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 17.09.2025 року. Окрім цього, долучено додаток №1 до Договору від 17.09.2025 з п.2 якого вбачається, що «за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п. 1.1 Договору Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 10 000,00 грн. у строк до набрання судового рішення законної сили, у справі, що визначена предметом договору»; витяг щодо рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару; Акт виконаних робіт (наданих послуг).

Виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про стягнення з Позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., яка відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову АТ «Сенс Банк» про стягнення заборгованості, судові витрати слід залишити за позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 272, 273-276 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (ЄДРПОУ - 23494714, адреса: 03150, м.Київ, вул. В.Васильківська, буд.100) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 10 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 24.11.2025 у відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя: О.М. Панченко