Справа № 404/9825/24
Номер провадження 2/404/2703/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року Фортечний районний суд міста Кроп ивницького

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Котової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики № 21-02-2024 від 21.02.2024 року в загальній сумі 3318,60 доларів США, з яких: заборгованість за позикою в сумі 3312,00 доларів США, та 3 % річних відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України за період з 22.07.2024 року по 24.10.2024 року в сумі 6,60 доларів США. В обґрунтування позову зазначено, що 21 лютого 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики №21-02-2024, відповідно до якого відповідач отримала від позивача 191764,80 грн, що за домовленістю сторін еквівалентно 4968,00 доларів США в якості позики та зобов`язувалася повернути до 21 лютого 2025 року, згідно графіку платежів по 414,00 доларів США, щомісячно, протягом 12 платежів. Відповідач частково виконувала умови договору в сумі 1656 доларів США. На теперішній час кошти в повному обсязі не повернуто.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання (а.с. 16).

В свою чергу представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву (вх. № 12016 від 31.03.2025 року), відповідно до якого просила: визнати недійсними пункти 1.1, 7.5, 7.8 Договору позики №21-02-2024 від 21.02.2024 частині визначення курсу долара США за даними ресурсу https://minfin.com.ua/currency/auction/, на підставі ст. 217 ЦК України; визнати несправедливим перерахунок боргу за курсом, встановленим ресурсом "Мінфін" (https://minfin.com.ua/currency/auction/) та ухвалити, що залишок боргу підлягає виплаті у фіксованому гривневому розмірі 127 844,00 грн; визнати недійсними пункти 4.1, 4.2., 7.11 Договору позики №21-02-2024 від 21.02.2024, оскільки вони суперечать імперативним нормам законодавства, а саме п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України; відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення 3% річних, оскільки відповідач звільнена від відповідальності за прострочення платежів у період дії воєнного стану; розстрочити ОСОБА_2 виконання рішення по даній справі №404/9825/24 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 127 844,00 грн. (сто двадцять сім тисяч вісімсот сорок чотири гривні 00 копійки) заборгованість та судового збору, терміном на 12 (дванадцять) місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням, шляхом сплати щомісячного платежу рівними частинами до 25 числа поточного місяця.

Відзив мотивований тим, що умови договору є несправедливими, вважає пункти договору 1.1, 7.5, 7.8 є недійсними та такими, що не мають юридичної сили. Також вважає нарахування 3 відсотків річних такими, що суперечить пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України, так як відповідач взяла позику і прострочила черговий платіж в межах строку повернення позики у період воєнного стану, тому вона не несе відповідальності за це прострочення. Вважає, що пункти 4.1, 4.2, 7.11 Договору автоматично недійсні, навіть якщо вони були підписані сторонами. Окреме їх оскарження в суді не вимагається законом, бо вони самі по собі не мають юридичної сили.

Щодо розстрочення виконання судового рішення зазначила, що відповідач є фізичною особою-підприємцем з 07.2024 року, що підтверджується даними поданої декларації. Відповідно до декларації, за період з 07.2024 по 12.2024 року відповідач отримала дохід у розмірі 148 777,48 грн. Середньомісячний дохід відповідача за цей період складає 24796,25 грн. У разі негайного стягнення всієї суми боргу відповідач буде змушена сплатити всю суму одним платежем, що майже дорівнює її сукупному доходу за останні шість місяців, що призведе до значних фінансових труднощів (а.с. 36-58).

Позивачем через канцелярію суду подано додаткові пояснення по справі (вх. № 16690 від 28.04.2025 року), в яких підтримав позовні вимоги (а.с. 79-82).

В свою чергу відповідачем подано заперечення відповідача на додаткові пояснення (вх. № 20176 від 16.05.2025 року), в яких просила відхилити додаткові пояснення позивача як необґрунтовані, формальні та такі, що не спростовують викладених у відзиві заперечень за (а.с. 92-96).

Ухвалою Фортечного районного суду міста кропивницького від 18 липня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову № 404/9825/24, номер провадження 2-з/404/46/25 у цивільній справі № 404/9825/24, номер провадження 2/404/2703/24, за позовом за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики, відмовлено (а.с. 121-123).

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подала до суду заяву (вх. № 16707 від 28.04.2025 року) про розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с.83-85).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, представник відповідача подала до суду заяву (вх. № 43130 від 27.10.2025 року) про розгляд справи без участі відповідача та її представника. Зазначила, що відповідач визнає залишок боргу, який підлягає виплаті у фіксованому гривневому розмірі 127844,00 грн, проте просить суд врахувати наміри виконати своє зобов`язання, складіні життєві обставини, наявність фінансового навантаження, зокрема у разі негайного стягнення всієї суми боргу відповідач буде змушена сплатити всю суму, що майже дорівнює її сукупному доходу за останні шість місяців, що призведе до значних фінансових труднощів. Розстрочення дозволить забезпечити реальне виконання судового рішення шляхом добровільних платежів (а.с.130-131).

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

21 лютого 2024 року між ОСОБА_1 позикодавець, та ОСОБА_2 позичальник, укладено договір позики № 21-02-2024. Відповідно до пункту 1.1 якого позикодавець, в особі представника, передає Позичальнику, у власність грошові кошти в сумі 191764,80 гривень, що за домовленістю сторін еквівалентно 4968,00 доларів США за курсом продажу доларів США, зазначеному за посиланням https://minfin.com.ua/currency/auction/ в день укладення цього договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, що еквівалентна 4968,00 доларів США в строк по 21.02.2025 року (а.с. 6-7).

Відповідно до пункту 3.1 Договору позики № 21-02-2024 від 21.02.2024 року позичальник зобов`язаний повернути позику згідно з таким графіком повернення позичальником грошових коштів: 15 980 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 40 копійок, що еквівалентно 414 (чотириста чотирнадцять) доларів США 00 центів до 21.03.2024; 15 980 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 40 копійок, що еквівалентно 414 (чотириста чотирнадцять) доларів США 00 центів до 21.04.2024; 15 980 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 40 копійок, що еквівалентно 414 (чотириста чотирнадцять) доларів США 00 центів до 21.05.2024; 15 980 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 40 копійок, що еквівалентно 414 (чотириста чотирнадцять) доларів США 00 центів до до 21.06.2024; 15 980 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 40 копійок, що еквівалентно 414 (чотириста чотирнадцять) доларів США 00 центів до 21.07.2024; 15 980 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 40 копійок, що еквівалентно 414 (чотириста чотирнадцять) доларів США 00 центів до 21.08.2024; 15 980 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 40 копійок, що еквівалентно 414 (чотириста чотирнадцять) доларів США 00 центів до 21.09.2024; 15 980 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 40 копійок, що еквівалентно 414 (чотириста чотирнадцять) доларів США 00 центів до 21.10.2024; 15 980 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 40 копійок, що еквівалентно 414 (чотириста чотирнадцять) доларів США 00 центів до 21.11.2024; 15 980 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 40 копійок, що еквівалентно 414 (чотириста чотирнадцять) доларів США 00 центів до 21.12.2024; 15 980 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 40 копійок, що еквівалентно 414 (чотириста чотирнадцять) доларів США 00 центів до 21.01.2025; 15 980 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 40 копійок, що еквівалентно 414 (чотириста чотирнадцять) доларів США 00 центів до 21.02.2025.

Відповідно до пункту 4.1 Договору позики № 21-02-2024 від 21.02.2024 року у разі несвоєчасного повернення Позичальниокм позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно пункту 7.5 Договору позики № 21-02-2024 від 21.02.2024 року позика є безпроцентною. Повернення позики повинне проходити в готівковій формі у місці, визначеному в пункті 7.7 даного Договору, або в безготівковій формі, шляхом виплати на банківський рахунок (розрахункову картку ОСОБА_1 , номер картки НОМЕР_1 ) Позикодавця, за курсом продажу доларів США, зазначеному за посиланням: https://minfin.com.ua/currency/auction/ на день проведення розрахунку за цим договором в такому порядку.

Пунктом 7.8. Договору позики № 21-02-2024 від 21.02.2024 року сторони погодили, що у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у пункті 1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір поверненої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому https://minfin.com.ua/currency/auction/ на день здійснення кожного платежу за цим Договором (в тому числі у випадку дострокового повернення та/або примусового стягнення заборгованості, та/або погашення заборгованості будь - яким іншим шляхом передбаченим Договором та законодавством України).

Також 21 лютого 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір застави транспортного засобу. Відповідно до пункту 1.1 якого відповідно до цього Договору забезпечується заставою виконання Заставодавцем зобов`язань за Договором позики № 21-02-24 від 21.02.2024 року, що укладений між Заставодержателем та Заставодавцем, за умовами якого Заставодавеь, зокрема, зобов`язаний повернути Заставодержателю позику в розмірі 191764,80 гривень, що зп домовленістю сторін еквівалентно 4968,00 доларів США на дату укладання цього договору, з кінцевим терміном повернення заборгованості за Договором позики від 21.02.2025 року включно, а також штрафи, пені, комісії у розмірі і випадках, передбачених Договором позики та цим Договором та/бо чинним законодавством України, з врахуванням змін та доповнень до Договору позики та цього Договору, якщо такі будуть укладені, а також інші витрати на виконання забезпеченої заставою вимоги. Відповідно до пункту 1.2 вказаного Договору предметом застави за цим Договором є рухоме майно Заставодавця, а саме: транспортний засіб автомобіль марки КІА, модель OPIRUS, тип - загальний легковий седан, чорного кольору, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами), VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , належний Заставодавцю згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , орган, що видав ТСЦ 8046, дата видачі 11.04.2023 року. Відповідно до пункту 1.3 вказаного договору предмет застави оцінений сторонами в суму 191764,80 грн, що за домовленістю сторін еквівалентно 4968,00 доларів США (а.с. 8-9).

У відповідності до частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В свою чергу, пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини другої статті 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правовою позиціює Верховного Суду у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Положеннями частини першої статті 1051 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором. Однак відповідач не заперечує одержання грошових коштів від позикодавця.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписом статті 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Відповідач заперечуючи проти позову посилається на несправедливі умови договору, вважає їх недійсними, при цьому договір позики № 21-02-2024 від 21.02.2024 року ним не оспорено, зустрічного позову не заявлено.

Згідно з частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 Цивільного кодексу України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (частина друга статті 11 Цивільного кодексу України).

Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини перша-третя статті 6 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу (ЦК) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статті 627 Цивільного кодексу України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (статті 204 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного коедксу України).

Зі змісту статті 525 та статті. 615 Цивільного кодексу України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зокрема через порушення зобов`язання однією зі сторін.

З огляду на те, що договір є універсальним регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків, у договорі позики сторони можуть на власний розсуд визначити умови передачі коштів, порядок та спосіб їх повернення тощо.

Такий договір є обов`язковим для сторін і підлягає виконанню.

Якщо такий договір виконується, то підстав для звернення до суду немає. Договір позики № 21-02-2024 від 21.02.2024 року частково виконується відповідачем, що ним визнається.

Згідно з частиною першою статті 12 Цивільного кодексу України особа здійснює цивільні права вільно, на власний розсуд.

Суд не має повноважень довільно втручатися у договір, крім випадків передбачених законом (наприклад, визнання оспорюваного договору недійсним, ігнорування нікчемного договору, розірвання договору на вимогу однієї зі сторін).

Презумпція правомірності правочину (стаття 204 Цивільного кодексу України) означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 759/24061/19).

В Цивільному кодексі України закріплений конструкт, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Відповідач вимог визнання недійсним або розірвання договору позики №с 21-02-2024 від 21.02.2024 року не заявив.

Отже, заперечення відповідача є безпідставними та такими, що суперечать правовим нормам.

Крім того, статтею 524 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно статті 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Таким чином, відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань, а тому з останнього підлягає до стягнення на користь позивача борг за договором позики в сумі 3312,00 доларів США.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України, а також частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Цивільного кодексу України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем укладений письмовий договір позики, згідно з яким відповідач отримав від позивача суму позики у розмірі 191764,80 грн, відповідач частково здійснює погашення заборгованості за договором позики, що у свою чергу свідчить про визнання відповідачем наявності між сторонами зобов`язань за договором позики, однак іншу частину одержаних у позику коштів не повернув, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних в сумі 6,60 доларів США відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Щодо розстрочки виконання рішення суду, то суд зазначає, що згідно частини першої статті 435 Цивільного процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. У вдповдіності до частини четвертої цієї статті вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Однак відповідачем не наведено переконливих обставин та не подано доказів на їх підтвердження для визначеня такого способу виконання цього рішення суду.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статями 11, 205, 231, 509, 526, 533, 1046, 1047, 1051, Цивільного кодексу України, статями 4, 10, 12, 13, 141, 76-81, 206, 263-265, 268, 280-284, 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , борг за договором позики № 21-02-2024 від 21.02.2024 року в загальній сумі 3318,60 доларів США, з яких: заборгованість за позикою в сумі 3312,00 доларів США, 3 % річних відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України за період з 22.07.2024 року по 24.10.2024 року в сумі 6,60 доларів США, а також судовий збір в сумі 1369,72 грн.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення по справі № 404/9825/24, номер провадження 2/404/2703/24, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_6 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 03.11.2025 року.

Суддя Фортечного районного

суду міста Кропивницького Людмила КУЛІНКА

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Л. Д. Кулінка