Справа № 703/3100/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Яковенко І.В.

за участі

представника позивача Гайтанюк М.М. (в режимі ВКЗ)

представника відповідача Проворова І.В. (в режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гайтанюк Мар`яна Миколаївна, до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

встановив:

23 травня 2025 року, поштовим відправленням, на адресу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвоката Гайтанюк М.М., в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь: шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 57 772 гривні 67 копійок; моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 50000 гривень 00 копійок; сплачений судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок; витрати на правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 вчинила порушення Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів та повторно протягом року вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за наступних обставин. 06 серпня 2024 року о 14 годині 50 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки Cadillac ATS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Микуличин, по вул. Грушевського, Надвірнянського району Івано-Франківської області, перед початком руху з прилеглої території не переконалася, що не буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, допустила зіткнення з транспортним засобом марки Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 . У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 порушила п.10.1, 10.2 ПДР України.

Окрім цього, 06 серпня 2024 року о 14 годині 50 хвилин водій ОСОБА_3 в с.Микуличин по вул. Грушевського, Надвірнянського району Івано-Франківської області, здійснювала рух на транспортному засобі марки Cadillac ATS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не мала права керування транспортними засобами. Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п.2.1 «а» ПДР України.

Постановою суду від 07 жовтня 2024 року вказані матеріали об`єднані для розгляду в одному провадженні.

Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2024 року, яка набрала законної сили 18 жовтня 2024 року, у справі №354/1708/24 ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди та адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 40 800 гривень в дохід держави з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Таким чином, відповідача ОСОБА_3 . Яремчанським міським судом визнано винною у вчиненні вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди.

Керувала автомобілем Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 06 серпня 2024 року о 14 годині 50 хвилин в с. Микуличин по вул. Грушевського Надвірнянського району Івано-Франківської області, і відповідно другим учасником ДТП була ОСОБА_1 .

У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді автомобіль Toyota Hilux, д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_1 було завдано майнової та моральної шкоди. ОСОБА_1 є власником автомобіля Toyota Hilux, д.н.з. НОМЕР_2 .

На момент ДТП, водій транспортного засобу Toyota Hilux, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 була забезпечена у ПрАТ «СК «Перша» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вона надала всі необхідні документів, в тому числі заяву про виплату страхового відшкодування до страховика автомобіля марки Cadillac ATS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала в день подій ОСОБА_3 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» для початку розгляду справи.

08 листопада 2024 року від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на банківський рахунок ОСОБА_1 , як власника, володільця і користування транспортного засобу Toyota Hilux, д.н.з. НОМЕР_2 , було нараховано страхове відшкодування в розмірі 40277 гривень 23 копійки.

Згідно листа ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 16 квітня 2025 року №09-02-17, копії протоколу огляду транспортного засобу представником ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 06 серпня 2024 року, копії страхового акту №ОЦВ-24-09-14901/2, копії розрахунку страхового відшкодування, копії короткого висновку №14901/24А від 16 жовтня 2024 року (про розрахунок вартості завданої шкоди), загальний розмір завданої матеріальної шкоди становить 91419 гривень 83 копійки, з яких: вартість робіт 4680 гривень 00 копійок, вартість фарбування (робіт та матеріалів) 12217 гривень 91 копійка; вартість запасних частин та малоцінних деталей 74521 гривня 92 копійки. Вирахування зношення запчастин 51142 гривні 50 копійок. Загальна сума після вирахувань 40277 гривень 33 копійки, які позивачу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було виплачено.

Згідно рахунку №01 від 17 вересня 2024 року, акту прийому-передачі виконаних робіт від 26 вересня 2024 року, накладної від 04 жовтня 2024 року, рахунку-фактури №30.08.2024-1 від 05 вересня 2024 року, видаткової накладної №СА00000972 від 21 вересня 2024 року, заяви ОСОБА_4 від 12 вересня 2024 року вартість встановлених запчастин та ремонту транспортного засобу Toyota Hilux, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 98050 гривень, з яких: вартість встановлених запчастин: 72350 гривень, а вартість ремонтних робіт 25700 гривень.

Таким чином, різниця між вартістю ремонту транспортного засобу Toyota Hilux, д.н.з. НОМЕР_2 , та отриманим страховим відшкодуванням становить 57772 гривні 67 копійок.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як з винної особи, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та розміром страхового відшкодування.

Виходячи з наведеного, із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) та розміром страхового відшкодування, а саме 98050 гривень (вартість відновлювального ремонту ТЗ) 40277 гривень 33 копійки (розмір страхового відшкодування) = 57772 гривень 67 копійок.

Крім майнової шкоди, ОСОБА_1 вказаним вище правопорушенням було завдано моральної шкоди. ОСОБА_1 в момент ДТП пережила сильний стрес та сильне душевне хвилювання. Внаслідок ДТП та дій ОСОБА_3 , ОСОБА_1 втратила нормальний сон, часто бачила неприємні сновидіння, відчувала емоційну напругу, постійно перебувала у стані нервозності, роздратування, стала замкнена, уникала будь-яких контактів, боялася знову сісти за кермо автомобіля. Крім того, наслідки перенесеної психологічної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидкої втомлюваності, пасивності, зниженого настрою, пригніченості, нервозності, дратівливості, образливості, чутливості, реакції замикання, фіксованості на негативних переживаннях, емоційної напруги, настороги, невпевненості в собі, відчуття власної неповноцінності. Завдану їй моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в 50 000 гривень.

З метою досудового врегулювання спору, представником позивача до відповідача ОСОБА_3 була направлена досудова вимога з усіма додатками, в якій пропонувала відповідачу сплатити на користь ОСОБА_1 57772 гривні 67 копійок шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також 50000 моральної шкоди, але відповідач станом на даний час не сплатила на користь позивача зазначені кошти.

З врахуванням викладеного, позивач, в інтересах якої діє адвокат, звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою судді від 26 травня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та роз`яснено відповідачу право на подання до суду протягом п`ятнадцяти календарних днів відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк, 10 червня 2025 року на адресу суду, поштовим відправленням, надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Проворова І.В. на позовну заяву, в якому останній зазначає, що детально ознайомившись із позовними вимогами, їх мотивами та обґрунтуваннями, враховуючи фактичні обставини справи, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку із чим в їх задоволенні слід відмовити. Звернення ОСОБА_1 до суду саме до винуватця дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку до відповідача, є підставою для відмови в позовні. Зазначає, що 07 грудня 2023 року між ОСОБА_6 та ПАТ «НАСК «Оранта» був укладений договір 218292817, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв автомобіля «Cadillac Ats», д.н.з. НОМЕР_1 . Розмір позовних вимог складає 107772 гривні 67 копійок, з яких 57772 гривні 67 копійок майнова шкода та 50000 гривень моральна шкода. ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі страхового акту №ОЦВ-24-09-14901/2 від 08 листопада 2024 року було сплачено особі потерпілій в ДТП, що мало місце 06 серпня 2024 року, страхове відшкодування в сумі 40277 гривень 33 копійки. Дану обставину підтверджує і сам позивач, зазначаючи у поданій позовній заяві про зарахування на банківський рахунок страхового відшкодування в розмірі 40277 гривень 33 копійки. Таким чином, у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-ІV деліктне зобов`язання припинилося його належним виконанням страховиком завдавача шкоди ПАТ «НАСК «Оранта» замість останнього водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_3 .

Звертає увагу, що розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, а тому належним відповідачем (боржником) у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди ПАТ «НАСК «Оранта». ОСОБА_1 звертаючись із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення завданої шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, просить стягнути з відповідача шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 57772 гривні 67 копійок, що не перевищує страхового ліміту. Цивільно-правова відповідальність водіїв автомобіля «Cadillac Ats», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» та договором визначено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в сумі 160 000 гривень, франшиза 0 гривень. 08 листопада 2024 року ОСОБА_1 узгодила з ПАТ «НАСК «Оранта» розмір страхового відшкодування в сумі 40277 гривень 33 копійки, після чого страховик виплатив їй узгоджену суму. ОСОБА_1 узгоджуючи з ПАТ «НАСК «Оранта» розмір страхового відшкодування в сумі 40277 гривень 33 копійки, підтерла, що воно складено у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-ІV, а узгоджена сума страхового відшкодування є остаточною та перегляду, оскарженню не підлягає. Після сплати узгодженої суми всі зобов`язання страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважають припиненими. Тобто, за змістом вказаного узгодження позивач, діючи добровільно, на власний розсуд, погодилася із розміром страхового відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта» в сумі 40277 гривень 33 копійки та правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога суперечить як поведінці позивача, так і засадам розумності та диспозитивності. Відомостей про те, що позивач визнала вказане узгодження під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій, матеріали справи не містять.

Вказує, що позивач за позовною заявою просить стягнути з відповідача на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди (різниця у вартості ремонту транспортного засобу) та страховим відшкодуванням. При цьому, заявлені позовні вимоги обґрунтовує на підставі рахунку №1 від 17 вересня 2024 року, Акту №1 прийому передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 26 вересня 2024 року, накладної №231 від 04 жовтня 2024 року, рахунку-фактури №30.08.2024-1 від 30 серпня 2024 року, видаткової накладної №СА00000972 від 21 вересня 2024 року та заяви ОСОБА_4 , згідно яких, начебто, ремонт складає 98 050 гривень. Страховик винної особи сплатив позивачу страхове відшкодування у сумі 40 277 гривень 33 копійки. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспортного засобу, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження відновлення автомобіля «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_2 , придбавання запасних частин та їх встановлення на автомобіль. Сам по собі рахунок (рахунок-фактура), накладна не може підтвердити факт відновлення вказаного автомобіля, придбання запасних частин, проведення робіт, передання виконаних робіт власнику автомобіля. Крім того, в Акті №1 прийому передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 26 вересня 2024 року підпис позивача відсутній, цим самим спростовує доводи позивача про прийом і передачу виконаних робіт по ремонту автомобіля «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_2 . Що стосується заяви ОСОБА_4 , яка адресована директору ТОВ «Класик-авто» з проханням оплату в сумі 20270 гривень 14 копійок, вважати як оплату за запчастину «крило» до вищевказаного автомобіля за ОСОБА_1 є незрозумілою і такою, що не підтверджує жодних обставин. Це пояснюється тим, що на заяві відсутній вхідний реєстраційний номер кореспонденції, який ведеться у ТОВ «Класик-авто», що підтверджував би отримання такої заяви, відсутні будь-які дані про те, чи були ці кошти перераховані ТОВ «Класік-авто» ОСОБА_4 , а також відсутні дані особи, яка подала таку заяву. Крім того, позивачем проігноровані положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, оскільки належним чином оформлена калькуляція відсутня.

Крім того зазначає, що положення спеціального закону, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Закон України «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-ІV, розмір моральної шкоди, яку має відшкодувати страховик, а це ПАТ «НАСК «Оранта», складає 5 відсотків від виплати страхового відшкодування, яке отримав позивач. Заявлена позивачем у позовній заяві сума моральної шкоди в розмірі 50000 гривень в першу чергу суперечить нормам вказаного Закону України, оскільки таку шкоду відшкодовує страховик у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, в другу чергу сума є надуманою, оскільки позивачем не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Зазначення позивачем про перенесення ним психологічної травми, що призвела до появи негативних наслідків, не підтверджується жодним медичним документом, який був би виданий медичним закладом охорони здоров`я, куди б звертався позивач після дорожньо-транспортної пригоди. Також, при поданні заяви про виплату страхового відшкодування до ПАТ «НАСК «Оранта», позивач не заявляв вимог про відшкодування моральної шкоди. Розмір моральної шкоди, яка підлягає компенсації, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

За вказаних обставин, представник відповідача просив суд у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити у повному обсязі.

24 липня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гайтанюк М.М. про виклик свідка, в якому остання просила викликати і допитати в якості свідка ОСОБА_4 .

Крім того, 24 липня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гайтанюк М.М. про долучення письмових доказів, в якому остання просила долучити до матеріалів справи: 1. Квитанцію з АТ КБ «Приват Банк» від 12 вересня 2024 року про оплату коштів ТОВ «Класік-Авто»; 2. Копію листа КНП «Яремчанська центральна міська лікарня» від 07 липня 2025 року №297; 3. Копію клінічного догоспітального протоколу №1034 від 07 серпня 2024 року; 4. Копію усвідомленої відмовити від проведення медичних втручань за планом лікування від 07 серпня 2025 року.

29 липня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшли заперечення представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Проворова І.В. на клопотання позивача про долучення письмових доказів (копій документів) до матеріалів справи №703/3100/25.

Ухвалою суду від 29 липня 2025 року, яка постановлена на місці під час судового засідання, задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гайтанюк М.М. про виклик свідка та про долучення письмових доказів, які надійшли на адресу суду, через систему «Електронний суд», 24 липня 2025 року.

05 жовтня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Проворова І.В. про уточнення анкетних даних, в якому останній уточнив анкетні дані відповідача ОСОБА_3 , яка, внаслідок реєстрації шлюбу, змінила своє прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Позивач ОСОБА_1 у судовому засідання позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гайтанюк М.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Зазначила, що Акт №1 прийому передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 26 вересня 2024 року не підписаний позивачем, оскільки це примірник акту, який був наданий позивачу, а оригінал даного акту, в якому наявний підпис позивача, знаходиться у виконавця проведених робіт. Дії ПАТ «НАСК «Оранта», у тому числі суму, яка підлягала виплаті позивачу як страхове відшкодування та була виплачена, сторона позивача не оскаржувала. З приводу відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта» позивачу моральної шкоди, сторона позивача не зверталася.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, її представник просив розгляд справи провести без особистої участі відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Проворов І.В. у судовому засіданні позовні вимоги позивача до відповідача не визнав та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Вказав, що договір цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Cadillac Ats», д.н.з. НОМЕР_1 , стороною відповідача не долучено до матеріалів справи, з огляду на перебування такого договору у власника вказаного транспортного засобу, яким не є відповідач та з якими у нього відсутній договір на представлення його інтересів. Стверджував, що страховий ліміт за договором цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, за яким застраховано автомобіль «Cadillac Ats», д.н.з. НОМЕР_1 , в ПАТ «НАСК «Оранта», становить 160 000 гривень. Вказав на суперечності в датах, які подані стороною позивача.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні надала покази, відповідно до яких, вона є фізичною особою-підприємцем. Протягом тривалого часу знайома з позивачем ОСОБА_1 , з якою проживають в одному селі. Родичами з ОСОБА_1 не є. ОСОБА_1 попросила її оплатити запчастини до пошкодженого автомобіля «Toyota» у сумі 20 270 гривень, оскільки вона десь поїхала, а кошти потім їй поверне. Вона погодилася виконати вказане прохання, так як на її рахунку були кошти, та в добросовісності ОСОБА_1 вона не сумнівалася. Кошти вона перерахувала ТОВ «Класик-авто» за запчастини до автомобіля «Toyota», що належить ОСОБА_1 , так як остання потрапила до дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мала пригнічений стан, в неї був стрес, не могла розмовляти та сісти за кермо автомобіля, у зв`язку з чим вона не впізнавала ОСОБА_1 , яку знає тривалий час. Вважає, що ОСОБА_1 дуже важко перенесла вказану подію, у зв`язку з чим, коли остання зателефонувала їй, вона виконала її прохання та сплатила кошти зі свого рахунку. ОСОБА_1 повернула їй вищевказані кошти готівкою. Заяву на ім`я директора ТОВ «Класик-авто» від 12 вересня 2024 року, в якій вона просила оплату в сумі 20 270 гривень вважати як оплату за запчастину до автомобіля «Toyota» за ОСОБА_1 , вона писала з адвокатом. Зазначену заяву вона писала добровільно та подала її до бухгалтерії. Сплату вищевказаних коштів вона здійснювала 12 вересня 2024 року, на підставі рахунку, який переслала їй ОСОБА_1 . Списання вказаної суми з рахунку, який відритий для її підприємницької діяльності, вона в документах не відображала.

Суд, врахувавши доводи сторін, заслухавши покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу автомобіля «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , що видане ВРЕР м. Надвірна (а.с.18).

Як вбачається з довідки №026600 про дорожньо-транспортну пригоду, яка складена Відділенням поліції №1 м. Яремче Надвірнянського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, 06 серпня 2024 року о 14 годині 50 хвилин на автодорозі Н-09 Мукачеве-Рахів-Богородчани-Івано-Франківськ-Рогатин-Бібрка-Львів, на 226 км 350 м, Пивний Сад, відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення з задньою частиною транспортного засобу. Учасники дорожньо-транспортної пригоди: транспортний засіб легковий «Cadillac ATS», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або стразовий сертифікат «Зелена картка» - 218292817, терміном дії до 25 вересня 2024 року, виданий ПАТ «НАСК «Оранта», пошкодження задня ліва частина, бокова ліва частина, водій ОСОБА_3 ; транспортний засіб легковий «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або стразовий сертифікат «Зелена картка» - 217046321, терміном дії до 27 вересня 2024 року, виданий ПрАТ «СК «Перша», пошкодження передня ліва частина, передня центральна частина, водій ОСОБА_1 . Травмована ОСОБА_1 . Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 п.10.1, п.10.2 ПДР, за фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено адміністративний протокол ЕПР1 №108532 за ст.124 КУпАП (а.с.16-17).

Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2024 року, яка набрала законної сили 18 жовтня 2024 року, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення №354/1708/24, провадження 3/354/1389/24, вирішено: визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.5 ст.126 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у суму 40800 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу; стягнути з ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок (а.с.13-15).

Як вбачається з вищевказаної постанови, судом встановлено, зокрема, що 06 серпня 2024 року о 14 годині 50 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки Cadillac ATS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Микуличин по вул. Грушевського, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, перед початком руху з прилеглої території, не переконалась, що це буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, допустила зіткнення з транспортним засобом марки Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п.п.10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини, які встановленні судом та викладені у вищевказаній постанові суду у справі про адміністративне правопорушення, щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася за участю автомобіля «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 , та автомобіля «Cadillac ATS», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 та з вини водія якого, а саме відповідача ОСОБА_3 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді механічні пошкодження отримав вищевказаний автомобіль позивача ОСОБА_1 , доказуванню у даній цивільній справі не підлягають.

Згідно ст.979 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно п.1.8 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Cadillac ATS», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідача ОСОБА_2 , станом на день вчинення нею вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», на підставі Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07 грудня 2023 року №218292817.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.34.2 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

08 серпня 2024 року представником ПАТ «НАСК «Оранта» Мисів О.О. проведено огляд автомобіля «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_2 , та встановлено пошкодження, які отримані останнім, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 06 серпня 2024 року, про що складено протокол (акт) огляду транспортного засобу (а.с.26).

Згідно короткого висновку №14901/24 А від 16 жовтня 2024 року, який складений у страховій справі №14901/24: загальна сума вартості робіт з відновлення автомобіля «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 4680 гривень 00 копійок; загальна вартість фарбування для відновлення вказаного автомобіля складає 12217 гривень 91 копійка; загальна вартість запчастин для відновлення вказаного автомобіля складає 74 521 гривня 92 копійки; вартість ремонту зазначеного автомобіля складає 91 419 гривень 83 копійки; вирахування зношення запчастин (НЗС) 70,00%; загальна сума вирахувань без ПДВ складає 51 142 гривні 50 копійок; загальна сума (після вирахувань) складає 40 277 гривень 33 копійки (а.с.29-30).

Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У розрахунку страхового відшкодування, складеного ПАТ «НАСК «Оранта», зазначено: 2. Договір страхування - №218292817 від 07 грудня 2023 року; 3. Період страхування з 08 грудня 2023 року по 07 грудня 2024 року; 6. Марка, модель автомобіля Toyota Hilux, державний реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ; 8. Відновна (дійсна) вартість ЗНТ на дату настання страхового випадку 931 000,00; 9. Страховий випадок (ризик) шкода, заподіяна майну потерпілих; 10. Настання страхового випадку 06 серпня 2024 року, дата повідомлення 08 серпня 2024 року; 11. Страхове відшкодування здійснюється з врахування зносу деталей, що замінюються «Так»; 12. Вираховується безумовна франшиза при розрахунку страхового відшкодування «Так»; 15. Страхова сума за договором №218292817 від 07 грудня 2023 року 160 000 гривень 00 копійок; 16. Розмір збитку для розрахунку страхового відшкодування визначається згідно ремонтна калькуляція; 17. Знос транспортного засобу на день страхового випадку 70,00%; 18. Вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) 91 419 гривень 83 копійки; 19. Вартість деталей, що замінюються, без врахування зносу 73 060 гривень 71 копійка; 20. Вартість деталей, що замінюються, з врахуванням зносу (п.19*(100-п.16)/100 21 918 гривень 21 копійка; 21. Вартість ремонтних робіт 9 190 гривень 00 копійок; 22. Вартість матеріалів, що використовуються для відновлювального ремонту 8 869 гривень 12 копійок; 23. Розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) 40 277 гривень 33 копійки; 26. Франшиза (в % та грн.) 0 гривень 00 копійок; 31. Сума страхового відшкодування 40 277 гривень 33 копійки (а.с.28-зворот).

08 листопада 2024 року ПАТ «НАСК «Оранта» затверджено страховий акт №ОЦВ-24-09-14901/2, відповідно до якого: 2. Договір страхування - №218292817 від 07 грудня 2023 року; 3. Період страхування з 08 грудня 2023 року по 07 грудня 2024 року; 4. ТЗ потерпілої особи - Toyota Hilux, 2012 року випуску; 5. Д.р.н. ТЗ НОМЕР_2 ; 6. Дата настання події 06 серпня 2024 року, дата заяви 08 серпня 2024 року; 7. Ризик шкода, заподіяна майну потерпілих; 8. ДТП оформлене за участю поліції; 8. Підстави для регресу «Так»; 11. Підстава для визначення розміру збитку ремонтна калькуляція; 13. Дата отримання останнього документа 28 жовтня 2024 року; 15. Сума страхового відшкодування 40 277 гривень 33 копійки, одержувач ОСОБА_1 , р/р НОМЕР_4 в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.28).

Згідно п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Як вбачається з роздруківки зарахованого на картку НОМЕР_5 переказу коштів, 08 листопада 2024 року на вказану картку зараховано грошові кошти 40 277 гривень 33 копійки як страхове відшкодування від ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 по договору №218292817 від 08 грудня 2023 року без ПДВ (а.с.23).

Сторона позивача підтвердила факт сплати ПАТ «НАСК «Оранта» страхового відшкодування на користь позивача ОСОБА_1 за пошкодження її транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 .

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» дійшли згоди щодо розміру страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_2 , у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 06 серпня 2024 року з вини відповідача ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем «Cadillac ATS», д.н.з. НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність власника якого була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі договору №218292817 від 08 грудня 2024 року, та способу здійснення такого страхового відшкодування, а також виплату ПАТ «НАСК «Оранта» позивачу ОСОБА_1 такого страхового відшкодування.

Однак, сторона позивача, посилаючись на рахунок №01 від 17 вересня 2024 року, акт прийому-передачі виконаних робіт від 26 вересня 2024 року, накладну від 04 жовтня 2024 року, рахунок-фактуру №30.08.2024-1 від 05 вересня 2024 року, видаткову накладну №СА00000972 від 21 вересня 2024 року, заяву ОСОБА_4 від 12 вересня 2024 року, стверджує, що вартість встановлених запчастин та ремонту транспортного засобу Toyota Hilux, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 98050 гривень, з яких: вартість встановлених запчастин: 72350 гривень, а вартість ремонтних робіт 25700 гривень, внаслідок чого просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 різницю між вартістю ремонту транспортного засобу «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_2 , та отриманим страховим відшкодуванням у сумі 57772 гривні 67 копійок, оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч.1, 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,- незалежно від наявності вини.

Згідно п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разом з тим, згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №712/7242/16-ц.

Таким чином, за наявності вини ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в якій отримав пошкодження транспортний засіб позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого їй задано матеріальну шкоду, саме ПАТ «НАСК «Оранта» є зобов`язаною особою за відшкодування завданої позивачу шкоди у межах ліміту відповідальності, передбаченого договором №218292817 від 07 грудня 2023 року.

Постановою Правління Національного Банку України від 30 травня 2022 року за №109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинна, станом на день виникнення спірних правовідносин) вирішено затвердити розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого.

У розрахунку страхового відшкодування, складеного ПАТ «НАСК «Оранта», зазначено, що: п.15. Страхова сума за договором №218292817 від 07 грудня 2023 року 160 000 гривень 00 копійок; 26. Франшиза (в % та грн.) 0 гривень 00 копійок (а.с.28-зворот).

Таким чином, розмір матеріальної шкоди, яка завдана позивачу ОСОБА_1 внаслідок пошкодження її автомобіля «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_2 , у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 06 серпня 2024 року з вини відповідача ОСОБА_2 , та визначена позивачем у сумі 98 050 гривень 00 копійок, різницю між якою і виплаченим страховим відшкодування позивач просить стягнути з відповідача, не перевищує ліміту відповідальності ПАТ «НАСК «Оранта», яким, на підставі договору №218292817 від 07 грудня 2023 року, забезпечено цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Cadillac ATS», д.н.з. НОМЕР_1 , з вини водія якого, а саме відповідача ОСОБА_2 , відбулася вказана дорожньо-транспортна пригода.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Cadillac ATS», д.н.з. НОМЕР_1 , з вини водія якого 06 серпня 2024 року відбулася дорожньо-транспортна пригоду, в якій транспортний засобів позивача ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження, внаслідок чого їй завдано матеріальні збитки, застрахована на суму, що перевищує завдану позивачу ОСОБА_1 матеріальну шкоду, підстави для покладення на відповідача ОСОБА_2 відшкодування вказаної шкоди відсутні.

Крім того, згідно ч.1 ст.48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч.2 ст.51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Доказів на підтвердження неможливості отримання страхової виплати від страховика відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі, достатньому для відшкодування матеріальних збитків, враховуючи ліміт відповідальності страховика, який є більшим ніж матеріальні збитки позивача, останньою не надано.

Таким чином, звернення позивача з вимогою про відшкодування майнової шкоди за рахунок страхувальника, суперечить меті інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та свідчить про неналежного відповідача в цій справі в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви (ст.175 ЦПК України) саме позивач визначає відповідачів у справі та зазначає зміст позовних вимог до кожного з них. Суд з власної ініціативи не вправі змінювати склад відповідачів у справі, а здійснює заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача за клопотанням/заявою позивача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 у частині стягнення з останньої на користь позивача шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 57 772 гривні 67 копійок.

Щодо вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 зазначає, що вказаним вище правопорушенням їй було завдано моральної шкоди. Вона в момент ДТП пережила сильний стрес та сильне душевне хвилювання. Внаслідок ДТП та дій ОСОБА_2 , позивач втратила нормальний сон, часто бачила неприємні сновидіння, відчувала емоційну напругу, постійно перебувала у стані нервозності, роздратування, стала замкнена, уникала будь-яких контактів, боялася знову сісти за кермо автомобіля. Крім того, наслідки перенесеної психологічної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидкої втомлюваності, пасивності, зниженого настрою, пригніченості, нервозності, дратівливості, образливості, чутливості, реакції замикання, фіксованості на негативних переживаннях, емоційної напруги, настороги, невпевненості в собі, відчуття власної неповноцінності. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 50 000 гривень.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, ящо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) зазначено, що Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін "інші обставини, які мають істотне значення" саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних і т.д.), які випробував позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до практики ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №216/3521/16-ц у постанові від 01 вересня 2020 зробила висновок, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) зазначено, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства у сукупності із фактичним обставинами даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1 внаслідок пошкодження її транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася з вини відповідача ОСОБА_2 , було завдано моральної шкоди, яка полягає в стражданнях від пошкодження її майна, переживаннях у зв`язку з перебуванням в автомобілі під час дорожньо-транспортної пригоди, докладанні додаткових зусиль для відновлення свого майна, захисту порушених прав, організації свого порушеного звичного способу життя.

При цьому, суд не приймає до уваги як докази, які підтверджують заявлений позивачем ОСОБА_1 до відшкодування розмір моральної шкоди, подані разом з клопотанням про долучення письмових доказів, яке надійшло на адресу суду 24 липня 2025 року, копію листа КНП «Яремчанська центральна міська лікарня» від 07 липня 2025 року, копію клінічного догоспітального протоколу №1034 від 07 серпня 2024 року та копію усвідомленої відмови від проведення медичних втручань за планом лікування від 07 серпня 2024 року, оскільки дані документи не містять відомостей щодо звернення позивача ОСОБА_1 до лікаря зі скаргами на погіршення свого психічного стану, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, натомість містять скарги на сильний головний біль у лівій половині голови, біль у ділянці носа, в ділянці грудної клітки, нудота та блювання, тобто погіршення свого фізичного стану, на які позивача ОСОБА_1 не посилається у своїй позовній заяві як на підставу заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди.

Крім того, відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи, що підставами для заявлення позивачем ОСОБА_1 вимоги про відшкодування моральної шкоди не є ушкодження її здоров`я, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача ОСОБА_2 , та приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні докази здійснення ПАТ «НАСК «Оранта» страхової виплати позивачу ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну її здоров`ю, суд не приймає до уваги, як підставу для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди, посилання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Проворова І.В. на положення ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин).

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе визначити розмір морального відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 5000 гривень 00 копійок, оскільки саме така сума, на переконання суду, буде відповідати рівню моральних страждань позивача ОСОБА_1 , яких вона зазнала внаслідок пошкодження належного їй майна, засадам розумності, виваженості і справедливості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода у сумі 5000 гривень 00 копійок, натомість підстави для задоволення решти заявлених позивачем ОСОБА_1 вимог, відсутні.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 16 травня 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок (а.с.1).

При цьому, суд звертає увагу, що жодного обґрунтування суми сплаченого позивачем ОСОБА_1 судового збору за подання до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області даної позовної заяви, як у самій позовній заяві, так і під час судового розгляду стороною позивача не наведено.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року встановлено в розмірі 3028 гривень.

Згідно п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

З врахуванням ціни позову, яка зазначена у позовній заяві, а саме 107 772 гривні 67 копійок, позивачем при зверненні до суду з даним позовом, мав бути сплачений судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підстав для сплати позивачем ОСОБА_1 судового збору за подання до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у розмірі, який є більшим від встановленого Законом України «Про судовий збір», з урахуванням ціни позову, суд не вбачає.

За вказаних обставин, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 по сплаті судового збору за подання до суду даної позовної заяви виключно у сумі 1211 гривень 20 копійок.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог.

Так, 5000 гривень 00 копійок сума заявлених позовних вимог, яка підлягає задоволенню, відповідає 4,64% від заявленої ціни позову 107 772 гривні 67 копійок, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору у сумі 1211 гривень 20 копійок повинен бути стягнутий з відповідача на користь позивача (4,64% від 1211 гривень 20 копійок становить 56 гривень 20 копійок).

Підстав для вирішення питання щодо судового збору, який сплачений позивачем ОСОБА_1 при поданні до суду даної позовної заяви, у частині, яка не підлягає розподілу між сторонами у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з урахуванням відсутності клопотань сторін з даного питання, суд на даний час не вбачає.

Крім того, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Так, 11 грудня 2024 року між адвокатом Гайтанюк М.М. та позивачем ОСОБА_1 укладено договір №256 про надання правничої допомоги (а.с.51).

Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

Згідно п.3.1 вказаного Договору, за надання адвокатом правничої допомоги за цим договором, що вказана в пункті 1 договору, клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) згідно Додатку №1.

До матеріалів цивільної справи стороною позивача не додано Додатку №1, який передбачених п.3.1 вищевказаного Договору, яким визначений гонорар (винагорода), яку позивача ОСОБА_1 зобов`язана виплатити адвокату Гайтанюк М.М. за надання правничої допомоги.

Однак, як вбачається з ордера серії АТ №1101303 на надання правничої допомоги від 16 травня 2025 року, ОСОБА_1 , на підставі договору про надання правничої допомоги №256 від 11 грудня 2024 року, уповноважила адвоката Гайтанюк М.М. представляти її інтереси у Смілянському міськрайонному суді Черкаської області (а.с.49).

Згідно матеріалів цивільної справи, на підставі вищевказаного ордеру, адвокат Гайтанюк М.М. представляла інтереси позивача ОСОБА_1 під час розгляду даної цивільної справи та приймала безпосередню участь у судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гайтанюк М.М., повідомила, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат позивачки становить, зокрема: витрати на правничу допомогу в розмірі 11 000 гривень 00 копійок, з яких: 1500 гривень 00 копійок оформлення 1 адвокатського запиту; 2000 гривень 00 копійок оформлення досудової вимоги; 3500 гривень 00 копійок оформлення позовної заяви; по 2000 гривень 00 копійок участь у 2-х судових засіданнях (1-підготовче, 1 розгляд справи по суті) (а.с.2-10).

Суд звертає увагу, що розгляд даної цивільної справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, внаслідок чого підготовче судове засідання не проводилося, однак проведено два судових засідання, в яких представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гайтанюк М.М. приймала особисту участь в режимі відеоконференцзв`язку.

Крім того, суд не вбачає підстав вважати, що розмір витрат на правничу допомогу, який зазначений у позовній заяві ОСОБА_1 , а саме у сумі 11 000 гривень 00 копійок, за вчинення адвокатом вищевказаних дій та складення процесуальних документів, не був погоджений між адвокатом Гайтанюк М.М. та позивачем ОСОБА_1 , внаслідок чого, з урахуванням відсутності заперечень з даного приводу сторони відповідача, вважає, що такі витрати були погоджені позивачем та адвокатом і останньої вчинені дії та складені процесуальні документи, які зазначені у позовній заяві.

Відповідно до ч.4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки сторона відповідача з клопотанням про зменшення розміру понесених позивача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу до суду не зверталася, суд не знаходить підстав для зменшення вищевказаного розміру витрат позивача на правничу допомогу.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 28 листопада 2023 року у справі № 740/1004/22, провадження № 61-2675св23).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 283/2791/19 (провадження № 61-17477св20), від 21 квітня 2021 року у справі № 705/2550/16-ц (провадження № 61-17349св20).

Позовні вимоги ОСОБА_1 , які підлягають задоволенню, становлять 4,64%, внаслідок чого саме такий відсоток від судових витрат у сумі 11000 гривень 00 копійок, понесених позивачем витрат на правничу допомогу, повинен бути стягнутий з відповідача на користь позивача (4,64% від 11000 гривень 00 копійка становить 510 гривень 40 копійок).

Сторона відповідача з клопотанням про відшкодування відповідачу ОСОБА_2 витрат на правову допомогу до суду не зверталася.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.4, 5, 13, 76-82, 89, 133-141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гайтанюк Мар`яна Миколаївна, до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 56 (п`ятдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок та витрати на правничу допомогу у сумі 510 (п`ятсот десять) гривень 40 (сорок) копійок, а всього 5 566 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят шість) гривень 60 (шістдесят) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Головуючий Т.В. Ігнатенко