РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3634/25

24 листопада 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі судді Снітчук Р.М.

за участі секретаря Зберун К.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін в залі суду м. Костопіль цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 13.06.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 132718670 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 7900 грн. на строк 30 календарних днів, із встановленою процентною ставкою 2,100 % від суми кредиту за кожний день користування.

Вказує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 2/1118-01, строк дії якого було неодноразово продовжено додатковими угодами, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 808009503.

27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плоюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 132718670.

08.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №08/07/Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 132718670.

Відповідач належним чином умови договору не виконував внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 40536 грн. 48 коп. з яких: 7900 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 32636 грн. 48 коп. - заборгованість за відсотками.

Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 40536 грн. 48 коп., 2422 грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору та 7000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 цього ж Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Як зазначено у правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21), будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Судом встановлено, що 13 червня 2023 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №132718670, підписаний позичальником електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

Згідно умов цього договору кредитодавець надав позичальникові кредит на суму 7900 грн., зі строком користування коштами протягом 30 календарних днів, дата повернення кредиту 13.07.2023 року (дисконтний період). За умовами цього договору відповідач зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом у дисконтний період у розмірі 1,95 % за кожен день користування коштами від суми залишку заборгованості за кредитом, а з наступного дня після закінчення дисконтного періоду - в розмірі 2,98 % за кожен день користування коштами від суми залишку заборгованості за кредитом.

У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 13.06.2023 позичальником ОСОБА_1 зазначено номера картки, на яку необхідно перерахувати кошти - 5176-80 XX-XXXX-8044.

У довідці щодо дій позичальника ОСОБА_1 відображено умови укладеного нею договору, його дані, одноразовий ідентифікатор, дату і час його відправки та введення позичальником, а також дату і час перерахування грошових коштів - 13.06.2025 р.

13.06.2023 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» ініціювало переказ коштів згідно договору № 132718670 від 13.06.2023 безготівковим зарахуванням через компанію АТ КБ "Приватбанк" на платіжну картку № НОМЕР_1 , що в свою чергу, є доказом того, що відповідач ОСОБА_1 прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА".

Свої зобов`язання за договором ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" виконало належним чином, перерахувавши на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 7900 грн. та надало можливість користуватися і розпоряджатися ними, що підтверджується платіжним дорученням від 13.06.2023р., довідкою ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" від 21.09.2025р., випискою за договором за період з 08.07.20225 до 31.07.2025, повідомленням АТ "Державний ощадний банк України від 29.09.2025 про зарахування 15.06.2023 кредитних коштів у сумі 7900 грн. на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 , платіжною інструкцією від 15.06.2023 про здійснення переказу у сумі 7900 грн.

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу №28/1118-01 (з подальшими додатковими угодами № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року (якою викладено текст цього договору у новій редакції), № 27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року), за яким первісний кредитор за витягом реєстру прав вимоги № 241 від 25.07.2023 року відступив ТОВ «Таліон Плюс», як фактору, за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 132718670 від 13.06.2023

27 травня 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» уклало з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договір факторингу №27/0524-01, за яким ТОВ «Таліон Плюс» за Реєстром прав вимоги від 27.05.2024 року №1 відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_2 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 132718670 від 13.06.2023 року.

08 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №08/07/Е, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало (відступило) ТОВ ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги за вказаним кредитним договором, що підтверджується витягом з реєстру боржників.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином встановлено, що ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

Всупереч умов кредитного договору № 132718670 від 13.06.2023 року відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.07.2025 утворилася заборгованість у сумі 40536 грн. 48 коп., з яких: 7900 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 32636 грн. 48 коп. - заборгованість за відсотками, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості.

Окрім того, із аналізу виписки з особового рахунку та розрахунку заборгованості за кредитним договором №132718670 від 13.06.2023 ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитом в сумі 32636 грн. 48 коп. здійснювалося з 13.06.2023 до 27.05.2024

Разом із тим пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що строк кредитування становить 30 днів. Тобто відсотки в сумі 32636 грн. 48 коп. позивачем нараховано поза межами строку кредитуваня.

Також із наданої позивачем відомості про щоденні нарахування та погашення кредиту вбачається, що проценти за період поза межами строку кредитування нараховано саме як проценти за користування кредитом, а не як міру відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами підлягають до задоволення частково, в сумі 4621 грн. 50 коп. (154, 05 х 30), тобто у межах строку кредитування.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд дійшов висновку, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання за кредитним договором №132718670 від 13.06.2023 року не виконав, у передбачений договором строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 12521 грн. 50 коп. коп., яка складається з: 7900 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 4621 грн. 50 коп. - заборгованість за відсотками.

Доказів пртилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. 1048 - 1050 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

За наведених обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитом у сумі 12521 грн. 50 коп.

Встановлено, що витрати позивача зі сплати судового збору становлять 2422 грн. 40 коп. , витрати на правничу допомогу 7000 грн.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, (12521,50 х 100) : 40536,48 = 30,90%, тобто позов задоволено на 30,90%.

При визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, суд наводить наступний розрахунок: 2422 грн. 40 коп. х 30,90 % = 748 грн. 52 коп., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 748 грн. 52 коп. судових витрат зі сплати судового збору.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2163 грн. 00 коп. (7000 грн. х 30,90%).

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 509, 526, 527, 530, 532, 599, 610- 612, 615, 629, 631, 634, 638, 1046-1050, 1054 ЦК України ст. 2, 3-13, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" заборгованість за кредитним договором №132718670 від 13.06.2023 в розмірі 12521 (дванадцять тисяч п`ятсот двадцять одна) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 748 (сімсот сорок вісім) грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" витрати на правничу допомогу у сумі 2163 (дві тисячі сто шістдесят три) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС", м. Київ, вул. Алматинська,8, офіс 310а , .

Відповідач ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 24 листопада 2025 року.

Суддя: Снітчук Р.М.