єдиний унікальний номер справи 531/1513/25
номер провадження 2/531/743/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Герцова О. М.

за участі секретаря судового засідання Капленко Є. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, через пердставника, звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договоррм № у розмірі 52650,00 грн. та судові витрати.

Позов обгрунтовано тим, що 19.02.2020 між ТОВ «Інфінанс » та ОСОБА_1 укладено договір позики № у формі електронного документу з використанням електронного підпису та був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим персональним ідентифікатором, який відповідач ввів у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, після чого відповідач натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20000 грн., в межах строку дії догоовру 36 місяців з для підписання догоовру з остаточним поверненням кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншу, визначеного сторонами. 09.03.2020 Товариством перераховано грошові кошти в сумі 4000,00 грн. на банківську карту, яка належить відповідачу, що в свою чергу, є доказом того, що остання прийняла пропозицію ТОВ «Інфінанс».

За умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплати проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі і на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідач не виконала свого обов`язку щодо повернення в повному обсязі наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором.

14.07.2021 року між ТОВ «1нфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал » укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «1нфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і за Договором позики № від 19.02.2020 року. У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01 23 від 10.01.2023 року відступило ТОВ «Коллект центр» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики № від 19.02.2020 року, який укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Карлівького районного суду Полтавської області від 01.07.2025 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу суду відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзиву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляв.

Ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 04.07.2025 року.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно заявки - анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 19.02.2020 року, що акцептована ОСОБА_1 шляхом підписання електронним підписом 4g7s8v.

Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання неявки і, відповідно, укладення договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє ключі та у випадку їх співпадіння, заявка/договір вважаються підписаними.

Пунктом 7.6 договору сторони погодили, що укладений в електронному вигляді договір буде зберігатися в особистому кабінеті позичальника на сайті товариства та може бути роздрукований позичальником у будь-який час. Також сторони погодили, що укладення договору та інших документів в електронній формі прирівнюються до укладання відповідних документів в паперовій формі, що мають таку ж юридичну силу.

Відповідно до умов договору позики, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн., в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами.

Пунктом 1.6 договору визначено, що максимальний строк користування траншем є 30 календарних днів, а максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75 %.

Пропозиція (Оферта) на отримання 3-го траншу згідно Заявки-анкети № від 19.02.2020 року в рамках договору про надання позики № від 19.02.2020 року підписана ОСОБА_1 09.03.2020 року електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір від 19.02.2020 року ідентифікований ТОВ «Інфінанс».

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів користування кредитом, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 станом на 14.07.2021 року відповідно до розрахунку заборгованості, становить 38510,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн., а заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 34510,00 грн.;

Відповідно до ч.1, 2ст 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений.

За змістом статей626,628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1ст.634ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із прийняттямЗакону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного абоГосподарського кодексів Україниможе мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, що 19.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно заявки - анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 19.02.2020 року, що акцептована ОСОБА_1 19.02.2020 , шляхом підписання електронним підписом .

Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє ключі та у випадку їх співпадіння, заявка/договір вважаються підписаними.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків.

Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений, колегія суддів вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки, цей правочин відповідно до Закону України«Про електроннукомерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Підписавши вказаний договір, відповідач погодилася з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту від ТОВ «Інфінанс».

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами.

14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за Договором позики № від 19.02.2020 року.

10.01.2023 року ТОВ «Вердикт капітал» відступило право вимоги до Боржників ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 за договором позики № від 19.02.2020 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 , відповідно до реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першоїстатті 1078 ЦК Українипредметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Коллект центр» у тому ж обсязі, що і перед первісними кредиторами.

Відповідно дост. 526 ЦК Українизобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Зі статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК Українивизначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності достатті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно інформації ТОВ «Універмальні платіжні рішення» вих № 1980_41 від 07.03.2025 року ТОВ «Інфінанс» перерахувало на банківську карту НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 4000,00 грн.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 року, ТОВ « Вердикт капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , у розмірі 38510,00 грн.

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ « Коллект центр» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023/, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект центр» набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги до ОСОБА_1 за договором № від 19.02.2020 року, за яким заборгованість становить 76660,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн., а заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 72660,00 грн.

У ході судового розгляду, встановлено, що, станом на дату звернення позивача до суду з цією заявою, відповідач не погашав заборгованість за кредитним договором, остання є незмінною з моменту відступлення прав вимоги до ТОВ «Коллект центр».

З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, судом встановлено про укладення та підписання ОСОБА_1 кредитного договору з відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності у боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги.

Вищевказаний кредитний договір містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування.

Відступлення (продаж) прав вимоги за договором № від 19.02.2020 року не суперечить статті 514 ЦК України.

Оскільки вказана сума тіла кредиту, 4000,00 грн., ОСОБА_1 не повернута ані первісному кредитору, ані наступним кредиторам, суд приходить до висновку про її стягнення з відповідача.

Щодо розміру процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного.

Як вбачається зі змісту договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 19.02.2020 року, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатках №1 та № 2 до договору при наданні першого траншу кредиту, та додатках № 3 та № 4 до договору при наданні другого та наступних траншів кредиту.

Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору, зокрема додатків № 3 і № 4 при наданні другого та наступних траншів (п.1.2 договору).

За змістом пунктів 1.6, 1.15, 3.1.1 договору також передбачено, що конкретні умови надання траншу кредиту, зокрема, його розмір, процентна ставка, строк користування, визначаються сторонами у додатках до договору та заявці-анкеті.

Водночас, будь-яких додатків до договору, зокрема № 3 чи № 4, позивачем до суду не надано.

Відповідно до п.1.6 договору сторони погодили, що максимальний строк користування кредитом (траншем) становить 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту 20000 грн, максимальна відсоткова ставка, що нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості - 1,75%.

Водночас, у пропозиції надання 3 траншу кредиту та акцепті оферти від 09.03.2020 року, які підписані відповідачем як позичальником, сторонами визначені конкретні умови отримання цього траншу в межах основного договору, де вказано про строк кредитування 30 днів, відсоткову ставку 1,75% на день. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 2100,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зазначеній постанові Верховний Суд сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Крім того, в п. 54 постанови Верховний Суд вказав, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Вказаний висновок підтримано у постановах Верховного Суду у справах № 296/10217/15-ц від 07 липня 2020 року, № 912/1120/16 від 04 лютого 2020 року, № 910/18943/20 від 27 липня 2021 року.

Враховуючи наведене, оскільки заявкою-анкетою, пропозицією та акцептом оферти на отримання 3 траншу кредиту від 09 березня 2020 року визначено конкретні умови надання траншу, його розмір; процентну ставку, відмінну від передбаченої основним договором максимальної ставки; строк користування траншем, то нарахування і стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним договором строком кредитування в межах окремого траншу суперечить вимогам ЦК України та вищевикладеним висновкам Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Kоллект центр» не заявляв вимоги про застосування судом ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Посилання товариства на те, що умовами договору передбачено, що право користування кредитом становить 36 місяців, а також передбачено сплату відсотків протягом усього строку користування кредитними коштами та надано розрахунок заборгованості процентів станом на двту відступлення права вимоги відхиляє з огляду на таке. Як вбачається зі змісту кредитного договору та відповідно до умов надання окремого траншу кредиту автоматичної пролонгації надання траншу кредиту умовами договору не передбачено, це можливо виключно за умови попередньої сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в тому числі і простроченим (пункт 3.3 договору).

ОСОБА_1 не виконала зобов`язання з повернення чергового траншу та відсотків за користування траншем, що нараховані протягом визначеного строку користування траншем (30 днів). З огляду на те, що продовження строку користування траншем не відбулося, оскільки не було виконано умови про погашення відсотків, то відповідно з 31 дня заборгованість вважається простроченою, і кредитодавець втратив право нараховувати зазначені відсотки за користування кредитом.

36 календарних місяців це загальний строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 19.02.2020 року, тобто строк, упродовж якого позичальник може отримувати кошти із визначеного сторонами ліміту кредиту - 20000 грн окремими траншами, з укладенням при цьому додатків до договору та із визначенням по кожному траншу строку користування ним, який є окремим від загального строку договору.

Узгоджений умовами договору 30-денний строк користування 3 траншем кредиту (строк кредитування) сторони не змінювали.

При цьому, заявляючи вимогу про стягнення відсотків у сумі 72660,00 грн ТОВ «Коллект центр» вказало, що ця сума є заборгованістю на дату відступлення прав вимоги від ТОВ «Інфінанс». Проте, зі складеного ТОВ «Інфінанс» розрахунку заборгованості вбачається, що станом на дату продажу права вимоги) заборгованість ОСОБА_1 за процентами складала 34510,00 грн Наступним кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» нараховано ще відсотки у розмірі 38 150,00 грн.

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками.

Відтак, надані позивачем докази (розрахунки заборгованості та витяги з реєстру боржників до договорів) не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості у вищевказаній сумі.

З урахуванням викладеного, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4000,00 грн. та за процентами за користування кредитними коштами за 30 днів, виходячи із відсоткової ставки - 1, 75% за один день, тобто 70,00 грн ( 4000,00 грн х 1,75% х 30 днів), а загалом 2100,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги ТОВ "Коллект центр" та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № від 19.02.2020 року у розмірі 6100,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн.; заборгованість за процентами у розмірі 2100,00 грн.

Відповідно до положеньстатті 141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 283,31 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо вимог сторін про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.8ст. 141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістомст. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи характер інституту судових витрат, вимоги ч. 4ст. 137 ЦПК України, оплата послуг адвоката безпосередньо пов`язана з розглядом справи, а тому до уваги судом береться складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, складання відзиву.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2024 року між ТОВ «Коллект центр» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» укладено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024. Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 374 від 01.05.2025 року та Витягу з акту № 10 про надання правничої допомоги від 30.05.2025 року, були надані правові (юридичні) послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів 4000 грн.(2 год. х 2000 грн.); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12000 грн. (4 год. х 3000 грн.), загальна сума становить 16000 грн.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шостастатті 137ЦПК України).

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг адвокатом, оцінюючи співмірність витрат зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1856,00 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,137,141,263-265,268,280 -289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за договором № від 19.02.2020 року в розмірі 6100,00 грн (шість тисяч сто гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», 1856,00 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість гривень нуль копійок) витрат на професійну правничу допомогу та 283,31 (двісті вісімдесят три гривні тридцять одна копійка) сплаченого судового збору, а всього 2139,31 (дві тисячі сто тридцять дев`ять гривень тридцять одна копійка).

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстровано місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О. М. Герцов