ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року

м. Черкаси

Справа № 703/1794/25
Провадження № 22-ц/821/2016/25
Категорія: 310030000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Волосовського В.В. в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 19 вересня 2025 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

02 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, щовідповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року по справі № 703/6504/14-ц із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 листопада 2014 року і до повноліття дитини.

Окрім того, згідно судового наказу, виданого 12 червня 2020 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області у справі №946/2734/20 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 травня 2020 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, згідно судового наказу, виданого 22 квітня 2024 року Овруцьким районним судом Житомирської області у справі №286/1664/24 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше і не більше встановлених законодавством розмірів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 квітня 2024 року і до ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до досягнення ОСОБА_7 повноліття.

Позивач вказує, що на підставі вказаних рішень суду, з нього щомісяця стягуються аліменти в розмірі, що перевищує 75 відсотків його доходу.

На даний час він не в змозі сплачувати визначений судом розмір аліментів, оскільки змінився його сімейний стан, він повторно одружився та перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , під час фактичного спільного проживання з якою у них народилося двоє спільних дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Також зазначив, що з лютого 2022 року його матері ОСОБА_11 встановлено другу групу інвалідності довічно, відтак через наявність різного роду захворювань вона потребує постійного лікування, в зв`язку із чим змушена нести значні матеріальні витрати. При цьому вказує, що розмір пенсії його матері є мінімальним.

На підставі наведеного, позивач вважає за доцільне у рівній мірі утримувати всіх своїх дітей та визначити кожній дитині аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ними повноліття. Вказав, що на даний час він є підполковником ЗСУ, враховуючи розмір його доходу, 1/10 частина його доходу становить близько 8 000,00 грн на кожну дитину. Іншого доходу, окрім грошового забезпечення військовослужбовця, він не має.

На підставі викладеного, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року у справі №703/6504/14-ц із нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно до 1/10 частини всіх видів його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття;

- зменшити розмір аліментів, що стягуються згідно судового наказу, виданого 22 квітня 2024 року Овруцьким районним судом Житомирської області у справі №286/1664/24 із нього на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно до 1/10 частини всіх видів його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття;

- зменшити розмір аліментів, що стягуються згідно судового наказу, виданого 12 червня 2020 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області у справі №946/2734/20 із нього на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно до 1/10 частини всіх видів його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2025 року позов задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, що згідно рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року у справі №703/6504/14-ц підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Зменшено розмір аліментів, що згідно судового наказу, виданого 22 квітня 2024 року Овруцьким районним судом Житомирської області у справі №286/1664/24 підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Зменшено розмір аліментів, що згідно судового наказу, виданого 12 червня 2020 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області у справі №946/2734/20 підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суд вбачає зміну сімейного стану у платника аліментів в порівнянні з його сімейним станом на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На думку суду, зміна сімейного стану позивача, зокрема народження ще двох дітей, а саме сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є підставою для зміни розміру аліментів.

З урахуванням викладеного, розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/6 частини, що є розумним та не суперечить нормам матеріального права. При цьому, суд враховує кількість утриманців позивача дружина та п`ятеро дітей, а також необхідність забезпечення власного існування, що всього становить 7 осіб.

За висновками суду, зменшення розміру аліментів до 1/6 частини буде справедливим балансом щодо захисту прав всіх дітей позивача з урахування потреб самого позивача, а також інших осіб, що перебувають на його утриманні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 07 жовтня 2025 року через засоби поштового зв`язку, ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необгрунтованим, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2025 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом прийнято рішення, яким зменшено розмір аліментів з частини до 1/6 частини доходів платника аліментів на утримання трьох його дітей, що в сумі складає 1/6 х 3 = 49,99% його грошового забезпечення.

З дати виданого судового наказу Овруцьким районним судом Житомирської області, у справі № 286/1664/24 про стягнення аліментів, саме з 22.04.2024, розмір щомісячного стягнення із його грошового забезпечення сягає 75% .

З посиланням на ч.ч. 2,3 ст. 128 КЗпП України, вказує, що розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 %, і на даний час накопичилась заборгованість, яку виконавчі служби будуть стягувати після набрання законної сили рішенням у даній справі, що буде додатковим фінансовим навантаженням як на самого позивача, так і на інших його утриманців, яке триватиме значний період.

Вважає, що дане рішення додає дисбалансу у матеріальному забезпеченні його дітей, на яких зараз не відбувається стягнення аліментів, на ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , оскільки близько 50 % його доходу є сплата аліментів на трьох дітей і 50% доходу розділяється на 4 осіб.

Здійснивши власні розрахунки, апелянт зазначає, що для власного забезпечення залишається 8 333,33 грн на місяць, тому вважає з метою належного утримання всіх його дітей, доцільним визначити кожній дитині аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів його доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Відзиви на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходили

Фактичні обставини справи

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11 липня 2013 року Відділом ДРАЦС по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_16 є батьками ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03 листопада 2015 року Відділом ДРАЦС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Також, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 09 грудня 2022 року Відділом ДРАЦС у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9).

Також встановлено, що відповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року по справі № 703/6504/14-ц із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 листопада 2014 року і до повноліття дитини (а.с. 35-36).

Згідно судового наказу, виданого 12 червня 2020 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області у справі №946/2734/20 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 86).

Згідно судового наказу, виданого 22 квітня 2024 року Овруцьким районним судом Житомирської області у справі №286/1664/24 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше і не більше встановлених законодавством розмірів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 квітня 2024 року і до 27 листопада 2040 року, тобто до досягнення ОСОБА_7 повноліття (а.с. 85).

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Відділом ДРАЦС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що 06 квітня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_20 зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 409 (а.с.8).

Як вбачається із копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_21 є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 12,13).

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що з нього на підставі трьох судових рішень стягуються аліменти по частини його доходів на кожну дитину, сукупний розмір яких перевищує 75% його доходу, а також зазначав про зміну його сімейного стану, укладення нового шлюбу та перебування на його утриманні дружини і двох малолітніх дітей. Крім того, позивач зазначав, що він здійснює утримання своєї матері, яка є особою з інвалідністю, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначених судовими рішеннями розмірі.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23), від 27 листопада 2024 у справі №613/1404/23.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши, що у позивача змінився сімейний стан, був укладений новий шлюб, а також на його утриманні, крім дітей, на яких судовими рішеннями стягуються аліменти, перебувають ще двоє малолітніх дітей, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів з частини до 1/6 частини доходів платника аліментів на кожну дитину, що буде справедливим балансом щодо захисту їх інтересів.

Судом вірно враховано, що зменшення розміру аліментів до 1/6 частини буде справедливим балансом щодо захисту прав всіх дітей позивача з урахування потреб позивача, а також інших осіб, що перебувають на його утриманні.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей допускається загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника до 70 відсотків. Обмеження, встановлені статтею 128 Кодексу законів про працю України та частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», передбачені при відрахуванні із заробітної плати при виконанні судових рішень, визначають межі стягнення державним виконавцем аліментного платежу під час кожної виплати заробітної плати платнику аліментів і не є обставиною, що зумовлює зменшення розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Колегія суддів вважає, що оскільки у позивача змінився і сімейний, і матеріальний стан, вказані обставини є підставою для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на користь відповідачів з 1/4 до 1/6 частини і таке зменшення є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дітей позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач , з урахуванням рішення суду про зменшення розміру аліментів, буде сплачувати аліменти у розмірі 50% від доходу і доказів на підтвердження того, що його витрати перевищують 75% його доходу, матеріали справи не містять. Натомість, його витрати на утримання малолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , а також дружини є добровільними, що виключає підстави для застосування положень частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Інші доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а фактично зводяться до незгоди позивача із висновками суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

О.М. Новіков