Справа № 352/1294/23
Провадження № 22-ц/4808/1442/25
Головуючий у 1 інстанції ОЛІЙНИК М. Ю.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Баркова В. М.,

суддів: Василишин Л. В.,

Максюти І. О.,

секретар: Петрів Д. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Юсько Іван Михайлович на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2025 року в складі судді Олійника М. Ю., ухвалене у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» (надалі ПАТ «Івано-Франківськцемент») про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Позов обґрунтовано тим, що з 28 грудня 2021 року позивач працювала на посаді комірника у цеху пакування та відвантаження продукції фасувально-пакувального відділення № 1 ПАТ «Івано-Франківськцемент», а з 01 лютого 2023 року була переведена на посаду комірника цеху пакування та відвантаження продукції.07 травня 2023 року перебуваючи на робочому місці, без будь-яких підстав, позивачку та її колег було оглянуто на стан сп`яніння за допомогою технічного пристрою «Drager Alkotest». За результатами огляду пристроєм зафіксовано результат 0,563 проміле, хоча ні цього дня, ні раніше алкогольні напої позивачка не вживала. У зв`язку із цим відповідно до наказу ПАТ «Івано-Франківськцемент» від 08 травня 2023 року позивачку було звільнено.

ОСОБА_1 вважає звільнення незаконним та таким що не відповідає вимогам чинного законодавства України, так як вона не перебувала на робочому місці в нетверезому стані. Вважає, що звільнивши її та колег у такий спосіб, керівництво цеху вирішило скоротити штат працівників. Окрім того, звертає увагу, що роботодавець при обранні виду стягнення не врахував тяжкості проступку та попередню її бездоганну роботу.

Виходячи з вищенаведеного та з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила суд визнати протиправним та скасувати наказ/розпорядження ПАТ «Івано-Франківськцемент» №1245/к від 08 травня 2023 року про припинення трудового договору/контракту із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підписаний начальником цеху; визнати протиправним та скасувати наказ ПАТ «Івано-Франківськцемент» №1245/к від 08 травня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підписаний Головою правління ПрАТ «Івано-Франківськцемент» ОСОБА_2 ; поновити її на посаді комірника цеху пакування та відвантаження продукції у ПАТ «Івано-Франківськцемент» з 08 травня 2023 року; стягнути з ПАТ «Івано-Франківськцемент» на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня поновлення на посаді комірника у ПАТ «Івано-Франківськцемент», а також стягнути з ПАТ «Івано-Франківськцемент» понесені нею судові витрати у загальному розмірі 10 147,20 грн.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Івано-Франківськцемент» судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Юсько І. М., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд посилаючись на протокол № 6 складений медичною сестрою ОСОБА_3 , як факт, що підтверджує перебування позивачки у стані алкогольного сп`яніння, не взяв до уваги те, що остання у судовому засіданні пояснила, що будь-яких ознак алкогольного сп`яніння передбаченого Інструкцією від 09 листопада 2015 року № 1452/735 позивачка під час огляду не мала.

Крім того, суд повинен був поставити під сумнів показання свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 оскільки такі на момент дачі показань продовжили працювати у відповідача і не могли свідчити проти роботодавця. Відтак такі показання апріорі не могли бути об`єктивними та абсолютно суперечили медичним документам, наданих позивачкою та експертним висновкам, наявним у матеріалах справи.

Судом не було враховано, що позивачка насправді не була ознайомлена ні з робочою інструкцією комірника, ні з правилами внутрішнього трудового розпорядку, ні з наказом відповідача № 269. Позивачка не надавала свою згоду на включення медичних оглядів до переліку її посадових обов`язків. Крім того, матеріали справи і не містили доказів, про те, що позивачка входила у список працівників, які повинні були проходити медичні огляди у відповідності до затверджених графіків.

Судом неправильно було протрактовано факти зазначені в довідці № 25, виданої КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», де вказано, що ознак алкогольного сп`яніння у позивачки не виявлено. Адже показники 0.18 проміле та 0.07 проміле як результат токсикологічного дослідження біорідини (сеча, кров) не можуть вказувати на перебування особи у нетверезому стані, що також підтверджено висновком експерта.

Оцінюючи висновки експертів №8 від 06.03.2024 року та №135 від 20.12.2024 року (які підтверджують відсутність факту перебування позивачки у нетверезому стані на робочому місці) як докази у справі суд зазначив, що начебто методичні рекомендації не є джерелом права, не мають статусу нормативно-правового акта та не зареєстровані в установленому порядку. Вони призначені виключно для використання у судово-медичній практиці при розслідуванні смертельних отруєнь, а не для правової кваліфікації дій працівника в межах трудових правовідносин. Однак судом абсолютно не було враховано судової практики та законодавства з цього питання. Оскільки, зокрема у постанові Верховного Суду від 16 березня 2023 року у cправі №925/400/21 йдеться, що висновок експерта є одним із джерел одержання доказів, спростувати який іншими доказами, без проведення інших спеціальних досліджень (додаткової, повторної експертизи, тощо) непросто.

Також зазначає, що відповідно до п. 7, ч.1 ст. 40 КЗпП України (в редакції на час звільнення позивача) трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом, у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння. Закон розмежовує робочий і позаробочий час, тому важливим є графік роботи працівника. Матеріали справи не містять жодного доказу, що 07 травня 2023 року у позивачки була робоча зміна, передбачена табелем обліку робочого часу, а медичний огляд на стан сп`яніння проводився саме у робочі години позивачки, а не після їх завершення. Про ці обставини було наголошено у судових засіданнях, представник відповідача не зміг їх підтвердити, однак судом вони також не були взяті до уваги.

У відзиві на апеляційну скаргу представникПАТ «Івано-Франківськцемент» - адвокат Соботник Р. В. зазначає, що подана апелянтом скарга задоволенню не підлягає, оскільки мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування оскаржуваного рішення є безпідставними та необґрунтованими, а натомість рішення суду постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, а тому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду без змін.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта ОСОБА_1 адвокатів Юська І. М. та Хмари М. В., які брали участь у судовому засіданні в режимі ВКЗ та просили скаргу задовольнити, пояснення представника відповідача ПАТ «Івано-Франківськцемент» адвоката Соботника Р. В., який брав участь у судовому засіданні в режимі ВКЗ та просив рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з наявних у справі доказів, що підтверджували те, що ОСОБА_1 перебувала на робочому місці в нетверезому стані, що було зафіксовано відповідачем в установленому законом порядку, у зв`язку з чим звільнення позивача було проведено відповідно до вимог трудового законодавства.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитись з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що, ОСОБА_1 28 грудня 2021 року була прийнята до ПАТ «Івано-Франківськцемент» на посаду комірника у цех пакування та відвантаження продукції (фасувально-пакувальне відділення № 1). 01.02.2023 року переведена на посаду комірника цеху пакування та відвантаження продукції (т.1 а.с. 15, 74).

07 травня 2023 року ОСОБА_1 перебувала на роботі з 08:00 год.

Згідно з протоколом № 6 алкотесту 12400 медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння, складеним медичною сестрою ОСОБА_8 та підписаним начальником зміни служби охорони ОСОБА_9 , заступником начальника зміни ОСОБА_10 та начальником зміни цеху пакування та відвантаження продукції ОСОБА_11 : 07 травня 2023 року о 16:27, медична сестра ОСОБА_8 оглянула ОСОБА_1 , за допомогою алкотесту «Драгер - 5820» зав. №АRRB-0159, висновок: вміст алкоголю у видихуваному повітрі - 0,56 проміле. Вказаний протокол в графі: «З висновком ознайомлений» містить підпис ОСОБА_1 , а також запис, що від взяття крові на вміст алкоголю відмовилася (т. 1 а. с. 80).

Згідно зі свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П51QM0345 083 23, засіб вимірювальної техніки «Алкотест 5820» відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019. Вказане свідоцтво чинне до 30 березня 2024 року (т. 1 а. с. 99-104).

Відповідно до акту про порушення правил внутрішнього трудового розпорядку та вилучення матеріальних цінностей від 07 травня 2023 року, складеного заступником начальником зміни ОСОБА_10 , в присутності начальника зміни ОСОБА_9 , 07 травня 2023 року о 16:30 при проведенні алкотестування на робочому місці у ОСОБА_1 вміст алкоголю у видихуваному повітрі становив 0,56 проміле, що підтверджується актом медичного обстеження № 6. У зв`язку з чим ОСОБА_1 на роботу не допущена, перепустку вилучено і передано представнику підрозділу. В графі: «Особа, на яку складено акт пояснила» вказано: «від пояснень відмовляюсь» і міститься підпис ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 86).

Службовою запискою від 08 травня 2023 року начальник цеху ОСОБА_12 повідомив голові правління ПАТ «Івано-Франківськцемент» Круцю М. про необхідність звільнення за розпивання алкогольних напоїв на робочому місці ОСОБА_1 та ще 5-х осіб. З текстом вказаної службової записки були ознайомлені всі 6 працівників (т. 1 а.с. 87).

Пунктом 2 Наказу № 269 від 01 липня 2022 року про проведення медичного «опосвідчення» на предмет наявності алкоголю у видихуваному повітрі передбачено, що працівники, в яких виявлено вміст алкоголю у видихуваному повітрі більше 0,2 проміле до роботи не допускаються із блокуванням особистої перепустки управлінням персоналу (т. 1 а. с. 97-98).

Наказом № 1245/к від 08 травня 2023 року ОСОБА_1 було звільнено з посади комірника цеху пакування та навантаження продукції з 09 травня 2023 року за появу на робочому місці в нетверезому стані за п. 7 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а. с. 75). Відповідний запис про звільнення був внесений також в трудову книжку ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 15).

В довідці № 25, виданої КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», вказано, що ОСОБА_1 звернулася 07 травня 2023 року о 19:20, в ході огляду, який було проведено 07 травня 2023 року о 19:55 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено (т. 1 а. с. 16).

За результатами токсикологічного дослідження № 1039 від 08 травня 2023 року, при токсикологічному дослідження сечі ОСОБА_1 етанол, в концентрації (за методикою ГРХ) не виявлено; 0,18 проміле (т. 2 а. с. 20).

За результатами токсикологічного дослідження № 1040 від 08 травня 2023 року, при токсикологічному дослідження крові ОСОБА_1 етанол, в концентрації (за методикою ГРХ) не виявлено; 0,07 проміле (т. 2 а. с. 21).

У пояснювальній записці від 09 травня 2023 року ОСОБА_1 , зазначила, що в денну зміну 07 травня 2023 року на робочому місці випила домашнього вина (т. 1 а. с. 79).

Протоколом № 18 від 08 травня 2023 року профспілковим комітетом ПАТ «Івано-Франківськцемент» була надана згода на звільнення ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 77).

Відповідно до висновку експерта № 8 від 6 березня 2024 року, у відповідності з поставленими запитаннями комісія експертів прийшла до таких підсумків. 1, 2, 3, 4 відповіді на дані питання мають прогностичний характер, тому не підлягають вирішенні комісії експертів. 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11. Беручи до уваги, що на швидкість виведення алкоголю з організму впливають індивідуальні особливості людини, стан травної, дихальної, кровоносної та сечовивідної систем, маса тіла, стать, вік, спадковість, особливості метаболізму, психоемоційний стан, супутні захворювання, ступінь наповнення шлунку, вид їжі, яку вживала людина при споживанні алкоголю, ліки, які вживала людина, рівень гідратації тіла, кількість та якість спожитого алкоголю, його концентрація в напої, а також швидкість та умови споживання алкоголю. Дати відповіді на вказані питання немає можливості. 12, 13,14. Беручи до уваги протокол № 6 Алкотесту 12400 медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння від 07 травня 2023 року о 16.27, де зазначено, що у видихаємому Драгомерецькою МА повітрі виявлено алкоголь в концентрації 0,56 проміле та вказано, що від взяття крові на виявлення вмісту алкоголю вона відмовилась, оформлену під час перебування в Драгомерецької на робочому місці. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, що проводився в КНП "Прикарпатський наркологічний центр ІФ ОР" 07 травня 2023 року о 19.55 із забором сечі та крові о 19:30 - 19:35 відповідно, для визначення вмісту алкоголю (зареєстрований в журналі реєстрації випадків самозвернення), результат лабораторного дослідження крові та сечі Драгомерецькою на вміст алкоголю в концентрації 0,07 проміле та 0,18 проміле відповідно станом на 19:30-19:35 при відсутності у неї органічних захворювань (згідно даних медичної карти амбулаторного хворого) не виключає можливості вживання ОСОБА_1 07 травня 2023 року алкогольних напоїв в період з 11 до 17 години і перебування її у фазі виведення (елімінації) алкоголю з організму (т. 2 а.с. 170-174).

Згідно з висновком експерта (додаткової комісійної та судово-медичної експертизи) № 135 від 20 грудня 2024, оскільки при токсикологічному дослідженні в КНП «Прикарпатській накологічний центр ІФ ОР» № 1039 сечі (дата відбору біоматеріалу 19:30 год.) та № 1040 крові (дата відбору біоматеріалу 19:35 год.), етанолу в крові і сечі ОСОБА_1 не виявлено методом газорідинної хроматографії, а тому вказані питання втрачають свою актуальність. 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10. На підставі протоколу № 6 алкотесту №12400, проведеного у лікувально-діагностичному центрі «Цементник» ПАТ «Івано-Франківськцемент» приладом «Драгер-Алкотест-5820» вміст алкоголю 07 травня 2023 року у видихуваному повітрі Драгомерецької становив 0,56 проміле. Згідно методичних рекомендацій МОЗ України, позитивні результати експрес-методів та проб на алкоголь не дають можливості в категоричній формі судити про факт вживання алкоголю, а висновки експерта про факт вживання алкоголю слід формулювати виключно в ймовірній формі. Дослідженням біологічного матеріалу кров-сеча для визначення спиртів використовується метод газорідинної хроматографії, який є достовірним та дозволяє виявити, ідентифікувати якісно та кількісно етиловий алкоголь. Тестові визначення спиртів у Львівському обласному бюро судово-медичної експертизи не використовуються, а тому дати об`єктивну оцінку достовірності наслідків вимірювання вмісту спирту етилового у видихуваному повітрі ОСОБА_1 , проведеного приладом Драгар-Алкотест-5820, не є можливим. Згідно даних токсикологічного дослідження в КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», № 1039 сечі (дата відбору біоматеріалу 19-30) та № 1040 крові (дата відбору біоматеріалу 19-35) етанолу в крові і сечі ОСОБА_1 методом газорідинної хроматографії не виявлено. А дані про концентрацію в сечі 0,18 проміле та 0,07 проміле в крові за методом газорідинної хроматографії свідчать про від`ємний результат, оскільки за методичними рекомендаціями МОЗ України «Судово-медична діагностика смертельних отруєнь етиловим алкоголем» Київ, 2004 р., концентрація менше 0,4 проміле свідчить, що сп`яніння практично відсутнє або похибка газо-хроматографічного методу, а тому комісія вважає, що судово-медичних даних, які свідчили про перебування ОСОБА_1 07.05.2023 у період часу з 11 до 17 години у нетверезому стані та вживання нею алкоголю 07.05.2023 року немає. 11.12 згідно літературних даних фаза елімінації (виведення алкоголю з організму людини) може тривати добу і більше, тривалість її залежить від кількості прийнятого алкоголю, конституціональних особливостей організму, супутньої соматичної патології, а в даному випадку при токсикологічному дослідженні крові і сечі у ОСОБА_1 методом газорідинної хроматографії етанолу не виявлено, а тому вказані питання втрачають свою актуальність (т. 3 а. с. 122-131).

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Статтею 4 Конвенції МОП № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року передбачено, що трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі статтею 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

У необхідних випадках заходи дисциплінарного впливу застосовуються стосовно окремих несумлінних працівників.

Стаття 46 КЗпП України допускає відсторонення працівників від роботи роботодавцем у разі появи на роботі у нетверезому стані.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Підставою для звільнення працівника за пунктом 7 частини першої статті 40 КЗпП України є сам факт появи на роботі у нетверезому стані. Звільнення на підставі вказаного пункту є дисциплінарним стягненням, а тому таке має накладатись з додержанням встановленої процедури.

Вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за пунктом 7 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановленої його загальну тривалість вважається робочим. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів яким суд має дати відповідну оцінку (постанови Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі № 333/5649/16-ц, від 04 грудня 2019 року в справі № 447/1236/18, від 15 березня 2021 року в справі № 404/345/19, від 10 вересня 2021 року в справі № 486/1186/20).

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу (переваги) вірогідностей чи найбільшої вірогідності. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Водночас у справах про звільнення роботодавець зобов`язаний довести законність підстав звільнення, тобто наявність фактичних обставин, що обґрунтовують рішення про звільнення, та дотримання процедури звільнення. Стандарт доказування у таких справах, як правило, вимагає від роботодавця надати достатньо доказів, які б переконали суд у правомірності його дій.

Довід апеляційної скарги про те, що показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є необ`єктивними, оскільки такі на момент дачі показань продовжили працювати у відповідача і не могли свідчити проти роботодавця, на увагу суду не заслуговує. Адже, судом першої інстанції вищезгаданих свідків попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання згідно ст. 384 КК України, жодних підстав для недовіри їх показанням під час розгляду справи учасниками не наведено та судом не встановлено, оскільки такі є логічними та послідовними, доповнюють одне одного.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що позивачка насправді не була ознайомлена ні з посадовою інструкцією комірника, ні з правилами внутрішнього трудового розпорядку, ні з наказом відповідача № 269, то такі підлягають спростуванню, з огляду на наступне.

Підписуючи наказ № 3797-к від 24 грудня 2021 року про прийняття на роботу на посаду комірника (т.1, а.с. 74), ОСОБА_1 підтвердила, що її було ознайомлено з умовами праці, правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективного договору. Також її було ознайомлено і з Робочою інструкцією комірника, у відповідності до якої комірник повинен знати правила і норми охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та протипожежного захисту, правила внутрішнього трудового розпорядку (т.1, а.с. 89-92, 93).

Пунктом 2.7. Колективного договору передбачено, що трудовий колектив Товариства зобов`язується сумлінно, якісно і належним чином виконувати свої функціональні обов`язки, дотримуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів з охорони праці, пожежної безпеки, гігієни і санітарії.

Пунктом 6.25. Колективного договору працівників Товариства зобов`язано проходити у встановленому порядку та у визначені строки попередній і періодичні медичні огляди (т. 1, а.с. 94).

Також пунктом 3.11, 3.12. Правил внутрішнього трудового розпорядку встановлено, що працівники Товариства зобов`язані не заносити на територію Товариства та не розпивати пиво, алкогольні, слабоалкогольні напої; не з`являтися (не знаходитись) на виробництві (на робочих місцях, у приміщеннях і на території Товариства) в нетверезому стані, стані наркотичного або токсичного сп`яніння в робочий та вільний від роботи час. Працівники Товариства зобов`язані проходити медогляди на наявність вмісту алкоголю у видихуваному повітрі (т. 1, а.с. 95).

Крім того, колегія суддів зауважує, що питання заборони перебування у стані алкогольного сп`яніння на робочому місці регулюється не лише локальними нормативно-правовими актами Товариства, а й законодавством України, зокрема КЗпП України, з яким ОСОБА_1 могла ознайомитися у будь-який момент, оскільки такий є у вільному доступі.

Довід апеляційної скарги про те, що довідкою № 25, виданою КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», підтверджено, що ознак алкогольного сп`яніння у позивачки не виявлено, оскільки факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, котра пройшла огляд із застосуванням спеціальних технічних засобів, після його проведення повинен становити більше ніж 0,2 проміле, а показники 0,18 проміле та 0,07 проміле як результат токсикологічного дослідження біорідини (сеча, кров) не можуть вказувати на перебування ОСОБА_1 у нетверезому стані, колегія суддів до уваги не приймає.

Так, як вбачається з результатів токсикологічного дослідження сечі та крові ОСОБА_1 № 1039, № 1040 від 08 травня 2023 року етанол, в концентрації (за методикою ГРХ) не виявлено; 0,18 проміле ; 0,07 проміле (т. 2 а.с. 20 - 21).

Разом з тим, вищевказане формулювання вказано з огляду на те, що встановлення стану алкогольного сп`яніння в КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких мають цифровий вимір 0,2 г/л проміле алкоголю.

Тобто, початковим показником, який відображає концентрацію вмісту етанолу в біологічних рідинах людини під час такого огляду є 0,2 г/л проміле алкоголю, якщо ж концентрація вмісту етанолу є меншою за вищенаведений показник, то в результаті токсикологічного дослідження буде вказано «не виявлено етанолу», разом з тим показники наявної концентрації етанолу у біорідинах особи буде відображено.

Відтак, вищевказані показники за результатами токсикологічних досліджень від 08 травня 2023 року хоч і не констатують факт алкогольного сп`яніння, у відповідності до вимог Інструкції, однак вказують на факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв та її перебування 07 травня 2023 року на роботі в нетверезому стані; на елімінацію етанолу (виведення з організму людини алкоголю, після його вживання) в організмі ОСОБА_1 , що є достатньою підставою для звільнення останньої із займаної посади згідно пункту 7 ст. 40 КЗпП України.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд належно не дослідив висновки експертів №8 від 06.03.2024 року та № 135 від 20.12.2024 року, які підтверджують відсутність факту перебування позивачки у нетверезому стані на робочому місці, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі були детально проаналізовані.

Зокрема, висновком експерта № 8 від 06.03.2024 року констатовано, що результат лабораторного дослідження крові та сечі ОСОБА_1 на вміст алкоголю в концентрації 0,07 проміле та 0,18 проміле відповідно станом на 19:30-19:35 при відсутності у неї органічних захворювань (згідно даних медичної карти амбулаторного хворого) не виключає можливості вживання ОСОБА_1 07.05.2023 алкогольних напоїв в період з 11 до 17 години і перебування її у фазі виведення (елімінації) алкоголю з організму (т. 2, а. с. 170-174).

Крім того, сам термін «нетверезий» можна трактувати як «не є тверезим». Відтак особа знаходиться у нетверезому стані після вживання будь-якої кількості алкоголю, в тому числі і у кількості, яка не дає можливості визначити ступінь сп`яніння цієї особи.

Також апелянт зазначає, що відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпП України у разі появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння роботодавцем може бути розірваний трудовий договір. Однак, матеріали справи не містять жодного доказу, що 07 травня 2023 року у позивачки була робоча зміна, передбачена табелем обліку робочого часу, а медичний огляд на стан сп`яніння проводився саме у робочі години позивачки, а не після їх завершення.

Однак, такий довід суперечить доказам, які долучені до матеріалів справи. Зокрема, ОСОБА_1 у пояснювальній записці від 09 травня 2023 року, зазначено, що в денну зміну 07 травня 2023 на робочому місці остання випила домашнього вина (т. 1, а. с. 79). Крім того, обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивачка зазначила наступне : «… 07 травня 2023 року я перебувала на робочому місці» (т.1, а.с. 2).

Відтак, аналіз усіх доказів у сукупності дає підстави вважати, що позивачка перебувала на роботі у стані сп`яніння (нетверезому стані).

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що у зв`язку з встановленням факту перебування працівника на робочому місці в нетверезому стані, у відповідача були усі законні підстави для звільнення з роботи позивачки, на що вказують показання свідків та наявні в матеріалах справи докази.

Встановлені обставини справи, вказують на те, що ОСОБА_1 правомірно було звільнено із займаної нею посади. Натомість, самою позивачкою не подано суду жодних доказів, які б підтверджували її неправомірне звільнення з роботи. Наказом № 1245/к від 08.05.2023 року ОСОБА_1 , було звільнено з посади комірника цеху пакування та навантаження продукції з 09.05.2023 у відповідності до пункту 7 частини першої статті 40 КЗпП України (поява на роботі в нетверезому стані) згідно з вимогами трудового законодавства, а тому у суду апеляційної інстанції немає підстав для скасування оскаржуваного рішення. За таких обставин позивачка не підлягає поновленню на роботі та не стягується на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно статті 375 ЦПК, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2025 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Юсько Іван Михайлович залишити без задоволення.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2025 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта