Справа № 127/806/25
Провадження № 22-ц/801/2340/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 рокуСправа № 127/806/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Копаничук С.Г., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання Закерничної А.О.,

за участю сторін: заявника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника недієздатного ОСОБА_3 адвоката Зайця Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/806/25 за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Органу опіки та піклування Вінницької міської ради про визнання особи недієздатною, призначення опікуна,

за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Пинзар Оксани Вікторівни та представника недієздатного ОСОБА_3 адвоката Зайця Богдана Васильовича на рішення Вінницького міського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року, яке ухвалено в складі судді Іщук Т.П., присяжні Сегеди Г.М., Сметанюк І.С., в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 15 вересня 2025 року,

в с т а н о в и в:

В січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, мотивуючи позовні вимоги тим, що з народження ОСОБА_3 страждає на важку хворобу - спастичну диплегію - дитячий церебральний параліч, спастична диплегія з неможливістю самостійного стояння і ходіння, рухові розлади IV рівня, загальний психічний недорозвиток, епісиндром, генералізовані судомні напади. Внаслідок захворювання він є безпорадною в житті людиною: у нього вкрай низький рівень розумової активності, порушена пам`ять, він не орієнтується в часі і місці перебування, йому притаманне неадекватне ставлення до оточуючих, неможливість реально сприймати навколишній світ та адекватно спілкуватися із людьми, орієнтуватися і оцінювати прості життєві ситуації, він не може належним чином самостійно обходити себе фізично та потребує стороннього догляду. Відповідно до довідки до акту МСЕК №814858 від 12 листопада 2024 року ОСОБА_3 встановлено першу «А» групу інвалідності. Батьки заявника та ОСОБА_3 не мають можливості виконувати обов`язок по догляду за ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_4 є особою з інвалідністю 2-ої групи, а ОСОБА_5 працює в іншому населеному пункті, у зв`язку з чим немає змоги постійно перебувати поряд та забезпечувати належний догляд. В той же час заявник ОСОБА_1 є одним із найближчих родичів ОСОБА_3 , його рідним братом, є повнолітньою працездатною особою, отримує стабільний дохід, немає не знятої чи непогашеної судимості, за станом здоров`я може виконувати обов`язки опікуна. Вищезазначене стало підставою для звернення до суду із заявою про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна ОСОБА_1 .

Рішенням Вінницького міського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 недієздатним - задоволено.

В задоволенні подання Виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки і піклування про призначення опікуна відмовлено.

Визнано недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено над ним опіку.

До призначення опікуна недієздатному ОСОБА_3 покладено на орган опіки та піклування Вінницької міської ради обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначено строк дії рішення суду в частині визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним 2 роки з моменту набрання даним рішенням законної сили.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 11536,60 грн компенсовано за рахунок держави.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Пинзар О.В. подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду в частині відмови в призначенні ОСОБА_1 опікуном недієздатного брата ОСОБА_3 є незаконним та необґрунтованим, та таким, що ухвалене без повного та всебічного з`ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просила рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним братом ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити подання Виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки і піклування про призначення опікуна.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при розгляді справи суд першої інстанції не встановив усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, не надав належної оцінки поданим доказам, не врахував, що недієздатний ОСОБА_3 потребує постійної опіки, не звернув уваги на характер захворювання недієздатної особи та необхідний догляд, який потребує чималих фізичних зусиль.

Крім того, представник недієздатного ОСОБА_6 адвокат Заєць Б.В. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду в частині відмови в призначенні опікуном ОСОБА_1 є необґрунтованим та таким, що ухвалене без повного та всебічного з`ясування обставин, які мають значення для справи. Просив рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним братом ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити подання Виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки і піклування про призначення опікуна.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відмовивши у призначенні опікуна для недієздатного ОСОБА_3 , суд першої інстанції фактично залишив його без права на захист, без права на забезпечення нормального рівня життя та без права на допомогу у вирішенні звичайних питань.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволеної заяви про визнання недієздатним ОСОБА_3 , апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідними братами та синами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 02 листопада 2000 року та серії НОМЕР_2 від 17 жовтня 2006 року (а.с.14, 15).

ОСОБА_3 є особою з інвалідністю першої «А» групи, інвалідність встановлена безтерміново, потребує постійного стороннього догляду та допомоги (довідка до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №814858 від 12 листопада 2024 року).

З консультативного висновку лікаря невролога Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» від 11 вересня 2024 року слідує, що ОСОБА_3 встановлений діагноз: G80.01 спастична диплегія - дитячий церебральний параліч, спастична диплегія з неможливістю самостійного стояння і ходіння, рухові розлади IV рівня, загальний психічний недорозвиток, епісиндром, генералізовані судомні напади. Анамнез хвороби: хворіє на дитячий церебральний параліч, спастичну диплегію, з раннього віку відмічаються рухові розлади, затримка статокінетичного і психомовного розвитку, з 3-х річного віку спостерігаються епілептичні напади, постійно приймає ліки (а.с.16, 18).

Також ОСОБА_3 встановлено діагноз: F72.8 - важка розумова відсталість, інші порушення поведінки, основний; F80.1 розлад експресивної мови, системне недорозвинення мовлення важкого ступеню, дизартрія, супутній (консультативний висновок лікаря-психіатра Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» від 16 вересня 2024 року, а.с.17).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №301 від 24 квітня 2025 року ОСОБА_3 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості тяжкого ступеня з відхиленнями у поведінці (F.72.8), судомний синдром, внаслідок свого захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки (а.с.94-96).

Тому суд першої інстанції врахувавши висновок судово-психіатричного експерта №301 від 24 квітня 2025 року, визнав ОСОБА_3 недієздатним.

Частиною 1ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Згідно з подання виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки та піклування №Ж/01/31268/1-0010 від 30 травня 2025 року про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі визнання його судом недієздатним.

Із матеріалів даного подання слідує, що ОСОБА_1 звернувся до органу опіки та піклування із заявою про призначення його опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі визнання його судом недієздатним.

ОСОБА_1 станом на 09 березня 2025 року на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, про що свідчить копія витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності на наявності судимості».

Як слідує з виписки з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 від 03 березня 2025 року, виданої КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» та довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного огляду, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №2862 від 28 лютого 2025 року, виданої КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» за станом здоров`я протипоказання щодо призначення його опікуном відсутні.

ОСОБА_1 ознайомлений з правами та обов`язками опікуна.

З довідки ТОВ «Субекон» №8 від 06 березня 2025 року (селище Сутиски Вінницького району) слідує, що станом на дату видачі довідки ОСОБА_1 працює юристом в ТОВ «Субекон» з 17 вересня 2018 року. Дохід за період з 01 вересня 2024 року по 28 лютого 2025 року склав 204554, 46 грн (а.с.73).

ОСОБА_1 одружений (копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 04 вересня 2021 року). Його дружина ОСОБА_7 не заперечує щодо призначення її чоловіка ОСОБА_1 опікуном його брата ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 проживає разом із батьками ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), братом ОСОБА_1 та дружиною брата ОСОБА_7 в приватному будинку загальною площею 220,00 кв.м. (4 кімнати) за адресою: АДРЕСА_1 , зі всіма комунальними вигодами. Помешкання з сучасним ремонтом, облаштоване необхідними меблями та побутовими приладами. ОСОБА_3 має власну кімнату, яка облаштована відповідно до його потреб; чисто та затишно (акт обстеження умов проживання особи, яка потребує опіки від 15 травня 2025 року, а.с.90).

Відповідно до Акту опису майна особи, яка потребує оформлення опіки/піклування від 21 травня 2025 року, слідує, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 травня 2025 року, відомості щодо права власності на нерухоме майно, зареєстроване за ОСОБА_3 , відсутні (а.с.89).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (батьки ОСОБА_3 ) не заперечують щодо призначення заявника ОСОБА_1 опікуном їх сина ОСОБА_3 . При цьому вказують, що в силу стану здоров`я, фізичних можливостей та життєвих обставин не можуть доглядати за ним та бути його опікунами.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є особами працездатного віку.

ОСОБА_4 встановлено 2 групу інвалідності та певні обмеження життєдіяльності, а саме: протипоказано помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці. Інвалідність встановлено до 01 жовтня 2025 року (довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №685271 від 15 грудня 2023 року, а.с.81).

Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 , виданого 25 січня 2024 року, ОСОБА_4 отримує пенсію за вислугу років (2 гр., інвалідність армії, МВС), термін дії посвідчення 30 вересня 2025 року (а.с.82).

ОСОБА_5 є приватним нотаріусом та здійснює нотаріальну діяльність. Як слідує з матеріалів справи остання здійснює свою діяльність по Літинському районному нотаріальному округу з 2002 року ( реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №98 від 26 листопада 2002 року). З 18 червня 2021 року зареєстровано приватну нотаріальну діяльність ОСОБА_5 по Вінницькому районному нотаріальному округу за адресою розташування робочого місця: Вінницька область, Вінницький район, смт. Літин, вул. Соборна, 37, (реєстраційне посвідчення №264 від 18 червня 2021 року, копія наказу в.о. начальника Управління нотаріату Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький), а.с.83, 84, 85-86, 87).

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Системний аналіз наведених норм права указує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).

При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п.3.1 Правил опіки та піклування).

Опікунами не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними, перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину (п.3.2 Правил).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подання органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним братом ОСОБА_3 не містить належного обґрунтування, щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном та відсутність заперечень проти цього з боку інших родичів: матері ОСОБА_5 , батька ОСОБА_4 та дружини заявника ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що як слідує з висновку судово-психіатричного експерта №301 від 24 квітня 2025 року під час проведення експертизи присутнім був батько та саме батьки здійснювали догляд за сином, тому твердження про неможливість здійснювати догляд за ОСОБА_3 батьками є необґрунтованим. При цьому суд зауважує, що ОСОБА_3 хворіє з дитинства, а його мати ОСОБА_5 з 2002 року здійснює свою діяльність по Літинському районному нотаріальному округу.

Питання щодо можливості призначення батьків чи одного з них опікуном ОСОБА_3 взагалі не розглядалося.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що заявник ОСОБА_1 офіційно працевлаштований в ТОВ «Субекон» (селище Сутиски Вінницького району) та подання органу опіки та піклування не містить оцінки цих обставин, а саме як особа, працюючи в іншому населеному пункті матиме можливість здійснювати обов`язки опікуна щодо особи, яка потребує постійного догляду.

Таким чином, інших об`єктивних підстав призначення недієздатному ОСОБА_3 опікуна ОСОБА_1 у зазначеному поданні не міститься.

Суд першої інстанції вірно, звернув увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_3 окрім рідного брата ОСОБА_1 є мати та батько. В матеріалах справи відсутні докази, що батьки не можуть здійснювати опіку над недієздатним.

Колегія суддів звертає увагу на те, що фізична особа може бути призначена опікуном лише за її згодою (ч.3 ст. 63 ЦК України), як правильно зазначено апелянтами у скараг. Проте сама по собі вказана обставина не може бути безумовною підставою для призначення опікуном особи, яка, на думку суду, не відповідає вимогам ст. 67 ЦК України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви в цій частині є правильним.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданих апеляційних скарг, виходячи з меж їх доводів, відсутні. Враховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», пункт 32).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Пинзар Оксани Вікторівни та представника недієздатного ОСОБА_3 адвоката Зайця Богдана Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2025 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Копаничук С.Г.

Матківська М.В.