Справа № 758/2907/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

08 квітня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Годованюк Ю.Р., розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Сенс Банк", третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним кредитного договору -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерного товариства "Сенс Банк" (надалі за текстом - позивач, позикодавець) звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач 1, позичальник), ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач 2, поручитель), про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем укладеного з ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі за текстом - позикодавець) Договору про надання кредиту № 014-776-КП від 01.07.2008 (надалі за текстом - Договір кредиту) у частині своєчасного повернення кредиту, виконання якого забезпечено Договором поруки №014-776-ПП від 01.07.2008 (надалі за текстом - Договір поруки), з огляду на що позивач просить суд стягнути солідарно з співвідповідачів 15 540,82 доларів США, з яких: 10 856,00 доларів США тіла кредиту, 2 531,06 доларів США процентів за користування кредитом, 2 153,76 доларів США пені.

Зустрічні позовні вимоги та заперечення відповідача 1 обгрунтовані тим, що Договір містить несправедливі умови щодо відповідача 1, як позичальника за Договором, а тому просить суд визнати недійсним Договір та застосувати наслідки передбачені ст. 216 ЦК України та відмовити у задоволенні первісного позову.

Позивач заперечує проти доводів відповідача 1 виходячи з того, що позикодавцем було належним чином ознайомлено позичальника з умовами Договору кредиту, що підтверджується підписами сторін у Договорі та додатках до нього. Доводи про несправедливість умов Договору кредиту, позивач відхиляє, як такі що грунтуються на суб`єктивних оціночних поняттях сторони.

Ухвалою від 10.03.2016 року (суддя Трегубенко Л.О.) відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

04.05.2016 від відповідача надійшла зустрічна позовна заява до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору кредиту № 014-776-КП від 01.07.2008 р.

Ухвалою від 10.06.2016 року (суддя Трегубенко Л.О.) зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

25.07.2016 до суду від позивача надійшли заперечення на зустрічну позовну заяву.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 04.07.2017 року цивільну справу було передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Богінкевич С.М.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 12.10.2017 року цивільну справу було передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Супрун Г.Б.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 21.11.2018 року цивільну справу було передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В.

Ухвалою від 22.11.2018 року прийнято у загальному позовному провадженні до розгляду справу.

Ухвалою від 14.09.2020 р. було зупинено провадження у вищезазначеній цивільній справі.

Ухвалою від 19.04.2024 було поновлено провадження у справі.

Ухвалою від 15.08.2024 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання 08.04.2025 сторони не прибули.

Від співвідповідачів до суду відзиви не надходили.

Позивач у заявах по справі не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України підстави для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

У пункті 6.2. Договору кредиту вказано, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст. 5 Закону Про третейські суди", домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості. Вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків:

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана (п.6 ч.3 ст.257 ЦПК України).

Втім, від співвідповідачів, до подання ними першої заяви щодо суті спору, заперечення проти вирішення спору в суді не надходили, а тому, у суду відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між позикодавцем та позичальником було укладено Договір кредиту, за змістом якого позикодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір кредиту укладено на наступних умовах:

Кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 25000,00 доларів США зі сплатою 14,00% річних та комісій в розмірі та в порядку визначених у Додатку №1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною, на умовах визначених цим Договором (п.1.1. Договору).

Погашення кредиту буде здійснюватись в наступному порядку до 20 числа (включно) кожного місяця, починаючи з серпня 2008 року (останній платіж червень 2018 року) та з кінцевим терміном погашення заборгованості кредиту до 30.06.2018 року (включно) на умовах визначених цим Договором, що відображено у відповідній таблиці у цьому пункті Договору кредиту (п.1.1.1. Договору).

Кредит надається на наступні цілі: споживчі потреби (п. 1.2. Договору).

В день укладення цього Договору з поручителем - відповідачем 2, договір поруки за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником своїх обов`язків за цим Договором у повному обсязі і відповідає перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник (п. 1.3.2. Договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця (включно) (п. 2.4.1

Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку визначеному п .1.1., 2.4., 2.9. цього Договору та комісії передбачених умовами цього Договору (п. 3.3.7 Договору).

Своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання з можливими штрафними санкціями в порядку визначеному п. 1.1., 2.4. Договору (п. 3.3.8. Договору).

У разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4. 2.9. цього Договору, комісій передбачених умовами цього Договору, а також прострочення строків повернення кредиту визначених у п.1.1., 3.2.3, 3.3.14. цього Договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п. 4.1. Договору).

У разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.7., 3.3.8. цього Договору, протягом більше 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом 1 робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкцій (штраф, пеню) (п. 4.4. Договору).

До Договору кредиту додано Заяву від 01.07.08 за змістом якої поручитель надав згоду на укладення Договору.

За змістом ст. 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.

Так, позикодавця було реорганізовано у АТ «Альфа Банк», якого у подальшому було перейменовано в АТ «Сенс Банк».

Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (ч.1 ст. 104 ЦК України)

Отже, АТ «Сенс Банк» набуло прав та обов`язків позикодавця за Договором кредиту.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом.

Загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит.

Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Позичальника було ознайомлено з тарифами, що підтверджується підписом відповідача 1 наявному у Тарифах, які є Додатком до Договору кредиту.

Відповідно до детального розпису кредиту, з яким ознайомлений позичальник, супутні витрати позичальника складають 1200,10 грн, з огляду на що суд відхиляє заперечення відповідача 1 про те що йому не було надано детального розпису кредиту.

Також, суд відхиляє доводи про неознайомленість з умовами кредитування, адже, позичальником власноруч підписано Договір кредиту, тарифи та детальний розпис кредиту.

Позикодавець перерахував позичальнику кошти у розмірі 25000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №ав/544602 від 01.07.2008.

Згідно з ч. 1 та ч.2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, за користування кредитом позикодавець нарахував позичальнику 16707,70 доларів США процентів за період з 05.08.2008 по 21.10.2015.

Суд відхиляє доводи відповідача 1 про те, що позикодавцем було фактично визначено плаваючу проценту ставку за кредитом, оскільки розрахунок здійснено на 14,00% річних. Крім цього, суд зазначає, що умовами Договору кредиту та детальним розписом чітко визначено процентну ставку за користування кредитом.

Враховуючи вказані положення законодавства та умови Договору кредиту, суд приходить до висновку про правомірне нарахування процентів.

Відповідно до розрахунку позовних вимоги, по кредиту сплачено 13492,62 доларів США по тілу кредиту та 14176,64 доларів США процентів.

Таким чином, відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту в передбачені строки не виконав, а відтак, заборгованість із простроченого кредиту (тіло кредиту) відповідача перед позикодавцем становить 13 387,06 доларів США, з яких 10 856,00 доларів США тіла кредиту, 2 531,06 доларів США процентів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до умов Договору строк повернення кредиту є таким, що настав.

Враховуючи вищезазначене, а також те що станом на дату ухвалення рішення обов`язок по поверненню кредитних коштів у заявленому розмірі настав, заборгованість позичальника за кредитом в розмірі 13 387,06 доларів США перед позикодавцем належним чином доведена, документально підтверджена та позичальником не спростована, а тому вимоги позивача з відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з співвідповідачів 2 153,76 доларів США пені.

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що розрахунок здійснено правильно, визначений позикодавцем період нарахування є обґрунтованим, а вимога про стягнення пені у сумі 2 153,76 доларів США підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо зустрічних позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору, суд зазначає наступне

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом ст. 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.

Судом встановлено, що Договір кредиту підписаний сторонами, що свідчить про їх згоду з визначеними умовами.

Зі змісту договору вбачається, що в ньому визначено всі основні істотні умови, характерні для такого виду договорів.

Також, судом встановлено, що позичальник отримав кредит від позикодавця.

Стаття 1051 ЦК України визначає, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Матеріали цієї справи не містять доказів того, що позичальник, оскаржував договір позики з підстав, визначених ч.1 ст.1051 ЦК України.

Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Також, умовами Договору підтверджується, що його укладено за згоди другого з подружжя - поручителя.

Позивач під час розгляду справи не надав суду доказів, що внаслідок укладення спірних договорів були порушені його особисті права чи інтереси.

Крім того, під час розгляду справи не встановлено обставин внаслідок яких оскаржувані договори можуть бути визнані недійсними.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлені вимоги, не доведено порушення прав позивача, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо солідарного стягнення боргу з співвідповідачів, суд зазначає наступне.

Між сторонами Договір поруки Поручитель зобов?язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов?язань щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, з також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту N? 0Т4:776-КП віт 01 липня 2008 року (п. 1.1. Договору поруки).

Зміст забезпеченого порукою зобов`язання, його розмір, строк та порядок виконання: повернення кредиту в сумі 25 000.00 доларів США 00 центів, з порядком погашення заборгованості за кредитом, визначеним в договорі Кредиту, з кінцевим терміном погашення кредиту до 30 червня 2018 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених Договором кредиту; Сплата процентів за користування кредитом у розмір 14,00 % річних та комісій в строки та в порядку, що визначений договором кредиту; сплата можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором кредиту (п.2.1. - 2.1.3. Договору поруки).

При цьому, частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи вищезазначене, оскільки, у забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту між позивачем та відповідачем 2 укладено Договір поруки №, позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості з відповідача 1 та відповідача 2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на співвідповідачів з огляду на задоволення позовних вимог, при цьому судові витрати відповідача 1 по сплаті судового збору покладаються на відповідача у зв`язку з відмовою в зустрічному позові.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості - задовольнити;

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" заборгованість у сумі 15 540 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок) доларів США 82 центів та судовий збір у сумі 5279 (п`ять тисяч двісті сімдесят дев`ять) гривень 75 копійок по 2639 (дві тисячі шістсот тридцять дев`ять) гривень 87 копійок з кожного;

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Сенс Банк", третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним кредитного договору - залишити без задоволення;

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство "Сенс Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; );;

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду;

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення;

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя В.В. Гребенюк