Номер провадження 2/754/5133/25
РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2025 року м.Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європаркінг» про зобов`язати вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов`язати вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником машино-місця № НОМЕР_1 (цокольний поверх, літ. А-15), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 04/110-Д від 20.08.2014, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Трест Київміськбуд-6». 01.12.2016 між позивачем та ТОВ «Європаркінг» було укладено договір № Д-13/110 про компенсацію витрат на утримання машино-місця від 01.12.2016. Відповідно до договору утримувач ТОВ «Європаркінг» забезпечує необхідними комунальними послугами машино-місце (п.1.1) та зобов`язується забезпечувати належні умови для використання замовником машино-місце (п. 2.1.5 договору). Однак протягом останніх 2 років на машино-місце почалось протікання види зі стелі. Всі звернення до утримувача ТОВ «Європаркінг» з заявами про проведення ремонту з метою усунення затікання, відповіді на вказані звернення надано не було. 25.06.2024 комісією у складі Голови правління ОСББ «Деміївська слобода» В. Русіної та позивача як власника машино-місця АДРЕСА_1 було здійснено вихід за місцезнаходженням машино-місця та в присутності інженера ОСББ складено акт про затікання води у паркінгу, що розташований по АДРЕСА_1 місце. Згідно з актом «зафіксовано факт сталого затікання води в підземному паркінгу, місце затікання - стеля, стіна, що межує з розміткою парко-місця АДРЕСА_1.Протікання води відбувається з деформаційного шва по стелі між плитами та затікає на стіну та підлогу по деформаційному шву. У безпосередній близькості місця затікання, на стіні та елементах обігріву наявні компенсаційні наслідки, іржа, вислои. Під час огляду зафіксовано, що шар гідроізоляції на стінах плит у зоні деформаційного шву не охоплює усю ділянку. Наявний будівельний ефект призводить до затікання. ТОВ «Європаркінг» є балансоутримувачем та обслуговуючою

компанією вищевказаного паркінгу». До акту було додано фото машино-місця.

Однак представник відповідача для проведення огляду машино-місця не з`явився, своїх

пояснень не надав.Позивач вважає, що оскільки відповідач є балансоутримувачем паркінгу, в якому знаходиться машино-місце позивача, на відповідача покладається обов`язок щодо утримання паркінгу та усунення причини його затікання. Тому просив позов задовольнити повністю, зобов`язати ТОВ «Європаркінг» власними силами та за власні кошти здійснити ремонт та усунути затікання води по стелі та стіні з деформаційного шва на стелі між

плитами на машино-місці АДРЕСА_1 (цокольний поверх, літ. А-15) в підземному

паркінгу, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Деміївська, 13. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1211,60грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00грн.

Від представника відповідача - адвоката Дуднік Л. О. до суду надійшов відзив на позов. Заперечуючи проти задоволення позову, представник вказує про те, що новобудова паркінг по вулиці Деміївська, 13 в м. Києві, була введено в експлуатацію в 2015 році. 01.10.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «КП» «Українська житлова компанія», як Балансоутримувач житлового комплексу Soho Residence з об`єктами соціально-громадського призначення, паркінгами та благоустроєм по вул. Деміївська, 13 в м. Києві, з одного боку, та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРКІНГ» в особі директора Кубікова Івана Олеговича, що діє на підставі Статуту, з іншого боку, уклали Договір № 2Д/13 про співробітництво. За умовами вказаного Договору п. 1.5. зазначено наступне: за цим Договором Балансоутримувач забезпечує ТОВ «ЄВРОПАРКІНГ», яка здійснює обслуговування Паркінгу ЖК за адресою: м. Київ, вул. Деміївська, 13, комунальними послугами, а ТОВ «ЄВРОПАРКІНГ» оплачує Балансоутримувачу всі ці послуги, відповідно до показників засобу обліку, для подальшого розрахунку з постачальними організаціями за: електричну енергію; холодне водопостачання та водовідведення. У зв`язку з тим що змінився балансоутримувач, 17.01.2017 ПАТ «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6», як Балансоутримувач підземного паркінгу по АДРЕСА_1 , таТовариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРКІНГ», уклали Договір про

співробітництво. За умовами договору про співробітництво від 17.01.2017 ТОВ «Європаркінг» зобов`язується забезпечити машино-місця необхідними комунальними послугами.Жодним із договорів, на підставі яких здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Європаркінг» у Паркінгу по вул. Деміївська, 13 в м. Київ, не передбачено прав чи обов`язків на проведення капітальних ремонтів.У межах своїх повноважень відповідач звернувся до балансоутримувача та забудовника паркінгу по АДРЕСА_1 листом за Вих. № 10/07 від 10.07.2024 з повідомленням необхідності усунення причин затікання, копія якого з доказами направлення додається. У відповідь ПАТ «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6», листом вих. № 18-09/24 від 13.09.2024 повідомило, що всі обов`язки по утриманню в 2017 році перейшли до ОСББ «Деміївська слобода». Отже, виходячи з наведених обставин та обов`язків, які ТОВ «Європаркінг» з 2015

року брав на себе, відповідно укладених договорів, до сфери його відповідальності

входило забезпечення паркінгу водою, електроенергією, прибиранням та охороно.Проведення ремонтно-будівельних робіт основних конструктивних елементів паркінгупо АДРЕСА_1 не покладалися на відповідача жодним договором, виходячи з чого позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача у справі.На підставі викладеного представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.

До суду від представника позивача - адвоката Шкред А. О. надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позові.

Станом на 25.11.2025закінчились строки для подання додаткових документів/доказів, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та ухвалює рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стаття 263 ЦПК України, передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно із статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Суд установив такі факти та їм правовідносини.

20.08.2014 між Публічним акціонерним товариством «Трест Київміськбуд-6»та ОСОБА_1 укладено договір № 04/110-Д купівлі-продажу майнових прав.

Відповідно до пункту 1.2 договору купівлі-продажу під «майновими правами машино-місце», сторони розуміють право набути у власність машино-місце, яке виникає у компанії у зв`язку з будівництвом об`єкту будівництва, і яке передається покупцю відповідно до умов цього договору.

Згідно із п. 1.3 договору купівлі-продажу машино-місця АДРЕСА_1, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2019 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на машино-місце (цокольний поверх, літ. А-15), загальною площею 17,2кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .

01.10.2015 ТОВ «КП» «Українська житлова компанія», як Балансоутримувач житлового комплексу Soho Residence з об`єктами соціально-громадського призначення, паркінгами та благоустроєм по АДРЕСА_1 , з одного боку, та ТОВ «Європаркінг», в особі директора Кубікова Івана Олеговича, що діє на підставі Статуту, з іншого боку, уклали Договір № 2Д/13 про співробітництво.

За умовами вказаного Договору із розділу 1 вбачається, що за цим Договором Балансоутримувач забезпечує ТОВ «Європаркінг», яка здійснює обслуговування Паркінгу ЖК за адресою: м. Київ, вул. Деміївська, 13, комунальними послугами, а ТОВ «Європаркінг» оплачує Балансоутримувачу всі ці послуги, відповідно до показників засобу обліку, для подальшого розрахунку з постачальними організаціями за: електричну енергію; холодне водопостачання та водовідведення.

01.12.2016 між ТОВ «Європаркінг» та ОСОБА_1 укладено договір № Д-13/110 про компенсацію витрат на утримання машино-місце.

Відповідно до п. 1.1 договору утримувач забезпечує необхідними комунальними послугами машино-місце Замовника АДРЕСА_1, яке розміщене в приміщені підземного паркінгу, що знаходиться в утриманні Утримувача, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а Замовник компенсує Утримувачу витрати на його утримання.

Згідно із п. 1.2. договору до складу компенсаційних витрат на утримання машино-місця входять витрати на його цілодобову охорону, користування електроенергією, освітлення та прибирання приміщень загального користування, прибирання території та під`їзних шляхів до машино-місця, вивезення побутових відходів, експлуатацію інженерних систем паркінгу та інші.

Із п. 3.1. договору вбачається, що розмір компенсаційних витрат складає 250,00грн, ПДТВ 50,00грн, всього 300 (триста) гривень на місяць.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що замовник протягом 3-робочих днів з моменту

отримання рахунку на оплату компенсаційних витрат від утримувача перераховує

грошові кошти на рахунок утримувача в сумі, що зазначена в рахунку.

Відповідно до п. 2.1.5 Договору утримувач зобов`язується забезпечувати належні умови для використання Замовником машино-місце.

Згідно із п. 4.1. договору, договір набирає чинності від дати його підписання і діє

протягом одного року. В разі, якщо за один календарний місяць до закінчення строку

дії даного договору, жодна із сторін не попередила про розірвання даного договору,

то він вважається автоматично пролонгованим на тих самих умовах на кожний

наступний рік.

17.01.20217 між ПАТ «Трест Київміськбуд-6» (сторона1) та ТОВ «Європаркінг» (сторона 2) укладено договір №, з метою ефективного виконання Статутних завдань, положень договорів сторони 1 з власниками нерухомого майна (машино-місць, мото-місць) та сприяння підтримки прав та інтересів третіх осіб (споживачів, інвесторів, орендодавців тощо, далі-користувачів), які користуються машино-місцями та мото-місцями, розташованими в підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_1 , сторона 1 передає в обслуговування стороні 2, а сторона 2приймає підземний паркінг (п.1.1); сторони за цим договором зобов`язуються спільно діяти на засадах взаємної вигоди для досягнення господарських цілей, передбачених їх Статутами та економічних інтересів кожної із Сторін з метою ефективного забезпечення прав та інтересів користувачів.

Згідно із Акту прийому - передачі вбачається, що введеного в експлуатацію паркінгу офісно-житлового комплексу по АДРЕСА_1 на обслуговування та експлуатацію до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європаркінг», ПАТ «Трест Київміськбуд-6» передає паркінг офісно-житлового комплексу по АДРЕСА_1 на обслуговування та експлуатацію до ТОВ «Європаркінг». 01.10.2017 між ТОВ «Європаркінг»та ОСББ «Деміївська слобода» укладено договір участі у витратах на утримання спільних мереж, приміщень, та відшкодування вартості використаних комунальних послуг № 2.

Предметом договору (розділ 1) є відшкодування Товариством вартості використаної холодної води, теплової (опалення) та відшкодування частки витрат Об`єднання на управління (обслуговування) інженерних мереж, обладнання, конструкцій та приміщень (насоса та вентиляційні камери), що є спільними для Паркінгу та Будинку за адресою - АДРЕСА_1 .

Відповідно до обов`язків та прав Товариства (розділ 3 договору) визначено, що приймати та оплачувати протягом п`яти банківських днів надані Об`єднання рахунки за спожиті комунальні послуги та обслуговування технічних мереж, інженерного обладнання та конструкцій; нести відповідальність за зберігання та повну комплектність загально будинкового майна. Інженерних мереж та інженерного обладнання, яке розташоване в підземному паркінгу (п.3.3); не допускати самовільного (без дозволу представників Об`єднання) проведення ремонтних робіт інженерних мереж та інженерного обладнання, розташованого у підземному паркінгу; відповідати за дотримання належного санітарного та протипожежного стану підземного паркінгу.

Згідно із розділу 4 Договору, обов`язки та права Об`єднання, це забезпечувати зі свого боку виконання умов договору (п. 4.1); залучати на власний розсуд виконавців послуг (субпідрядні організації) для проведення видів аварійно-відновлювальних, ремонтних робіт та обслуговування технічних мереж, інженерного обладнання та конструкцій підземного паркінгу.

Відповідно до відповіді ОСББ «Деміївська Слобода» № 49/06-2023 від 07.06.2023 на звернення ОСОБА_2 № 26/-4-20223 від 10.05.2023, вбачається, що ОСББ не визнає себе управителем та власником паркінга, вважає, що компанія яка обслуговує паркінг є ТОВ «Європаркінг», а тому вимоги звернення задовольнити не змозі та радять звернутися до балансоутримувача паркінгу ТОВ «Європаркінг».

Згідно із відповіді № 18/09-24 від 13.09.2024, яка надана ПАТ «Трест Київміськбуд-6» на звернення ТОВ «Європаркінг» № 10/7 від 10.07.2024, вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому на цокольному поверсі розташований паркінг, було введено в експлуатацію у 2015 році. Після введення будинку в експлуатацію ПрАТ «Трест Київмісьбуд-6» передало будинок на обслуговування та в управління ТОВ «Керуюче підприємство «Українська житлова компанія». У 2017 будинок було передано в самостійне управління та утримання до ОССБ «Деміївська Слобода». Отже утримання будинку, у тому числі, вирішення питань стосовно проведення ремонтних робіт в будинку, технічного переоснащення спільного майна, інших питань щодо стану будинку, є обов`язком об`єднання співвласників такого будинку.

З висновків, викладених в Акті про затікання води у паркінгу, що розташований по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 місце, вбачається, що зафіксовано факт сталого затікання води в підземному паркінгу. Локація місця затікання - стеля, стіна, що межує з розміткою парко-місце АДРЕСА_1. Протікання води відбувається з деформації шва на стелі між плитами та затікає на стіну і підлогу по деформаційному шву, наявні конденсаційні наслідки, іржа, висоли. Під час огляду зафіксовано, що шар гідроізоляції на стиках плит у зоні деформаційного шву не охоплює усю ділянку. Наявний будівельний дефект призводить до підтікання. Акт підписаний позивачем ОСОБА_1 та головою правління ОСББ «Деміївська Слобода» Владою Русіною.

З листа начальника Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві від 27.08.2024 вбачається, що на запит адвоката позивача повідомили, що відсутня інформація чи є ТОВ «Європаркінг» балансоутримувачем (обслуговуючою організацією) приміщень паркінгу житлового будинку по АДРЕСА_1 . Одночасно повідомляють, що станом на 21.12.2019, в приміщенні паркінгу, господарську діяльність здійснювало ТОВ «Європаркінг», підтвердженням чого були матеріали перевірки, складені за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), які були вручені директору ТОВ «Європаркінг».

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , як на підставу своїх порушених прав, послався на те, що він звернувся до відповідача з вимогою усунути недолік, а саме недоліки в експлуатації ним підземного паркінгу, де розташоване належне йому машино-місце.

Стаття 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно із ч. 2 ст. 673 ЦК України у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Частиною 1 статті 679 ЦК України визначено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Згідно із ч. 2 ст. 679 ЦК України якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Положеннями ч. 1 ст. 678 ЦК України визначено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Як убачається з матеріалів справи, на момент придбання машино-місця та протягом перших років користування позивачем не було виявлено будь-яких недоліків. Лише з часом на машино-місце почалось протікання води зі стелі на стиках плит у зоні деформаційного шву, як це зазначено в Акті від 25.06.2024.

У той же час матеріали справи не містять належних та достатніх доказів щодо причини такого затікання або що такі недоліки виникли внаслідок первісно неякісного будівництва.

Водночас з матеріалів справи беззаперечно встановлено, що забудовником ПАТ «Трест Київміськбуд-6» у 2015 році житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому на цокольному поверсі розташований паркінг, було введено в експлуатацію. А з 2017 будинок за адресою: АДРЕСА_1 , передано в самостійне управління та утримання до ОСББ «Деміївська Слобода».

Отже саме ОСББ «Деміївська Слобода» управляє спільним майном, тому зобов`язане забезпечувати його належний технічний стан та нести відповідальність за ремонт і експлуатацію паркінгу, який входить до складу спільного майна і є невід`ємною частиною будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати економічну ситуацію і природні якості землі.

За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною другою статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (частина перша статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Частиною першою статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до статті 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Право власності особи може бути захищено у випадку його існування та у разі його порушення, оспорювання чи невизнання.

Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Відповідно до статті 10 цього Закону до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься питання про використання спільного майна, визначення обмежень на користування спільним майном.

Як Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (частина четверта статті 14), так і Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (частина друга статті 6) визначено, що здійснення (реалізація) співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник зобов`язаний, зокрема, виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням, дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

У статуті ОСББ визначаються права і обов`язки співвласників. Статут ОСББ, затверджується на загальних зборах, та визначає конкретні механізми прийняття рішень з управління спільним майном.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як убачається із договорів які приєднані до матеріалів справи ТОВ «Європаркінг», з яким ОСББ «Деміївська Слобода» уклало договір, не є управителем будинку, а лише співфінансує витрати або надає певні послуги за договором.

Отже договір між ТОВ «Європаркінг» та ОСББ «Деміївська Слобода» не перекладає відповідальність перед мешканцями, власниками парко-місце за стан спільного майна на іншу юридичну особу. Відповідальним залишається ОСББ «Деміївська Слобода» як балансоутримувач і суб`єкт управління, оскільки саме ОСББ має забезпечити належний стан будинку до якого входить цокольний поверх на якому розташований паркінг та усунути дефект.

Так, позивачем не надано доказів, на підставі яких суд міг би встановити наявність або відсутність наявності у діях чи бездіяльності відповідача ознак порушення цивільних прав та інтересів позивача.

Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом статті 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Як випливає зі змісту статей 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень статті 51 ЦПК України та з урахуванням частини п`ятої статті 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено пунктом 1 частиною першою статті 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З наведеного слідує, що законодавством покладено саме на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє.

Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати відповідне клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є належним відповідачем. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд позбавлений можливості проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Строки для заміни неналежного відповідача визначені ст. 51 ЦПК України спливли, а сторона позивача не заявляла відповідного клопотання.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 910/15262/18, від 03 березня 2020 року у справі № 910/6091/19, від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17.

Встановивши, що позивачем не доведено порушення його прав та інтересів і незаконності дій відповідача, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Конституція України, проголосивши Україну соціальною, правовою державою, визначила зміст і спрямованість діяльності держави, зокрема її обов`язок щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини (статті 1,3 Конституції України).

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, оскільки не доведено порушеного права позивача відповідачем.

Стаття 141 ЦПК України, регламентує, що ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи приписи статей 133, 142 ЦПК України, беручі до уваги відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Тому всі судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» , статтями 11, 5, 16, 316, 317, 382, 385, 391, 655, 668, 673, 675, 678, 679 ЦК України, статтями 5, 7, 10, 13, 48, 51, 75-79, 81, 89, 133, 141, 175, 189, 265-268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європаркінг» про зобов`язати вчинити дії - відмовити.

Судові витрати покладаються на позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Європаркінг», місцезнаходженняза адресою: місто Київ, вулиця Червоноткацька, 42, оф. 216, .

Повний текст рішення складено та підписано 27.11.2025.

Суддя В. В. Бабко