Справа № 645/956/22
Провадження № 2-др/645/36/25
Д О Д А Д К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
26 листопада 2025 року м. Харків
Немишлянський районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді Спесивцева О.В.,
за участю секретаря судових засідань Асєєвої К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Мойсюка Андрія Миколайовича, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Акціонерне товариство «Сенс Банк» (Альфа Банк) про припинення права спільної часткової власності та стягнення компенсації,
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 з наступними позовними вимогами:
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 матеріальну компенсацію у розмірі частини від вартості квартири, що знаходиться у спільній частковій власності у розмірі 255 000 грн. 00коп.
- припинити право спільної часткової власності на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться в спільній частковій власності ОСОБА_1 , шляхом набуття права власності на майно за відповідачкою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 з дня отримання Позивачем матеріальної компенсації.
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 понесені судові витрати у розмірі 17 550 грн.
Рішенням Немишлянського районного суду м.Харкова від 24.10.2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , матеріальну компенсацію у розмірі частини від вартості квартири, що знаходиться у спільній частковій власності у розмірі 363 403, 50 грн. (триста шістдесят три тисячі чотириста три гривні 50 коп.) без урахування ПДВ.

Припинено право спільної часткової власності на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться в спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом набуття права власності на майно за відповідачем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з дня отримання ОСОБА_1 матеріальної компенсації.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в сумі 1957,50 грн. (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят сім гривень 50 коп.).

30.10.2025 року (сформовано в системі «Електронний суд» 29.10.2025 року) до суду надійшла заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мойсюка Андрія Миколайовича, в якій позивач просить здійснити розподіл судових витрат та стягнути з відповідача ОСОБА_2 ,. на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 45000,00 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ від 30.10.2025, зазначена заява надійшла в провадження судді Спесивцева О.В.

Ухвалою суду від 03.11.2025 року заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу призначено до розгляду на 10.11.2025 року об 11:35.

07.11.2025 року до суду від представника відповідача адвоката Катріч Марії Миколаївни надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю адвоката в іншому судовому засіданні.

10.11.2025 року до суду від представника позивача адвоката Мойсюк А.М. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Судове засідання призначене на 10.11.2025 року було відкладено на 26.11.2025 року о 12:30.

Представники сторін у судове засідання призначене на 26.11.2025 року не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у визначеному законом порядку.

Представник відповідача заперечень на заяву не надав, із заявами про відкладення розгляду справи не звертався.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч.ч.2, 3, 4 ст. 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, дійшов висновку про наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Так, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 абзаци перший та другий підпункту 3.2. пункту 3 мотивувальної частини (справа про право на правову допомогу) вказав, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до частини першої статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Система правничої допомоги в Україні побудована таким чином, що вона може бути надана на безоплатній основі або за оплату.

Зміст права на безоплатну правничу допомогу, порядок реалізації цього права, суб`єктів, підстави та порядок надання безоплатної правничої допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правничої допомоги визначає Закон України «Про безоплатну правничу допомогу» від 2 червня 2011 року № 3460-VI.

Особи, які не є суб`єктами права на безоплатну правничу допомогу, відповідно до зазначеного закону, захищають свої права, свободи, інтереси в суді самостійно або користуючись правничою допомогою у тому числі й за оплату. Тож такі особи несуть витрати, пов`язані з участю осіб, які здійснюють представництво їх інтересів у справі.

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно п.9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

Судом встановлено, що представником позивача у позовній заяві було вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу.

Заява про ухвалення про ухвалення додаткового судового рішення була сформована в системі «Електронний суд» 29.10.2025 року та надійшла разом з додатками до суду 30.10.2025 року.

Отже, вимога щодо розподілу судових витрат на правову допомогу була заявлена до винесення рішення по суті, а заява про ухвалення додаткового судового рішення, яка розглядається, разом з відповідними доказами подана в п`ятиденний строк після прийняття рішення.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2022 року між адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання професійної правничої допомоги (т. 2 а.с. 126-130).

Відповідно до п.4.1. Договору про надання професійної правничої допомоги від 18.01.2022 року вартість зазначених у п.1.1 угоди послуг становить 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

25.03.2024р. між Сторонами було укладено та підписано Акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 18.01.2022 року (ч. 2 а.с. 132, зворот).

Позивачем було сплачено адвокату вартість наданих послуг за договором у розмірі 15000 грн., на підтвердження чого надано копію товарного чеку від 25.03.2024 року (т. 2 а.с. 133).

Також , 25.03.2024 року між адвокатом Мойсюком Андрієм Миколайовичем та ОСОБА_1 було укладено договір про надання професійної правничої допомоги, предметом Договору про надання професійної правничої допомоги є представництво та захист прав та інтересів Клієнта у справі №645/956/22 про припинення права спільної часткової власності та стягнення компенсації (т. 2 а.с. 133-136).

Відповідно до п.4.1. Договору про надання професійної правничої допомоги від 25.03.2024 за виконання зобов`язань, передбачених даним Договором, Клієнт зобов`язується сплатити грошові кошти за цим договором- Гонорар адвоката, який становить 15 000 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок).

25.03.2025р. між Сторонами було укладено та підписано Акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 25.03.2024 року (ч. 2 а.с. 136, зворот).

Позивачем було сплачено адвокату вартість наданих послуг за договором у розмірі 15000 грн., на підтвердження чого надано копію товарного чеку від 25.03.2025 року (т. 2 а.с. 137).

25.03.2025 року адвокатом Мойсюком Андрієм Миколайовичем та Рич Андрієм Олексійовичем було підписано Додаткову угоду до Договору про надання професійної правничої допомоги від 25.03.2024 року, згідно якої, Сторони домовились про продовження строку дії Договору про надання професійної правничої допомоги від 25.03.2024 на рік або до винесення рішення по справі, в залежності від того, яка з наведених обставин настане раніше (т. 2 а.с. 137, зворот).

28.10.2025р. між Сторонами було укладено та підписано Акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 25.03.2024 року (ч. 2 а.с. 138).

Позивачем було сплачено адвокату вартість наданих послуг за договором у розмірі 15000 грн., на підтвердження чого надано копію товарного чеку від 28.10.2025 року (т. 2 а.с. 138, зворот).

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону№5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до Постанова Великої Палати Верховного Суду справа № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) акцентувала увагу на те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Так, відповідач, не надала заперечень щодо стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу. Підстав для зменшення вказаних витрат судом не встановлено.

Проаналізувавши надані представником позивача докази, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, з урахуванням співмірності витрат на оплату послуг адвоката, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 45000, 00 грн. підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 89, 133, 134, 137, 141, 247, 263, 270, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Мойсюка Андрія Миколайовича, про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 45000 ( сорок п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Акціонерне товариство «Сенс Банк», ЄДРПОУ 23494714, адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Повний текст рішення складено 27.11.2025 року.

Головуючий суддя О.В. Спесивцев