Провадження № 4-с/638/71/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М. від розгляду скарги у цивільній справі № 638/13599/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку зустрічей, -

встановив:

13.11.2025 до Шевченківського районного суду м. Харкова повернулася скарга ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови у виконавчому провадженні по цивільній справі № 638/13599/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку зустрічей з Харківського апеляційного суду та відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду, передано головуючому у справі, судді Цвірі Д.М.

У зв`язку з перебуванням судді Цвіри Д.М на лікарняному, матеріали скарги отримана 24.11.2025.

01.12.2025 на офіційну електронну пошту суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М. від розгляду скарги.

02.12.2025 заява ОСОБА_1 про відвід передано ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що 02 вересня 2019 року Дзержинським районним судом міста Харкова постановлено рішення у справі №643/13599/18 за моїм позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку зустрічей.

15 червня 2020 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник С.О. відкрито виконавче провадження ВП №62332842.

24 липня 2023 року заявник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

27 липня 2023 року заявник надіслав поштою до Дзержинського районного суду м. Харкова скаргу на рішення та бездіяльність державного виконавця Стадник С.О., в якій просив суд:

- визнати бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни протиправною.

- постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни від 25 червня 2021 року про відкладення виконавчих дій визнати протиправною та скасувати.

04 серпня 2023 року за результатами розподілу скаргу передано на розгляд судді Цвірі Д.М.

Частиною 1 статті 450 ЦПК України встановлено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Як встановлено ч. 2 зазначеної статті неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Тобто граничним строком розгляду скарги було 14 серпня 2023 року.

З 04 серпня 2023 року по травень 2025 року жодного судового засідання з метою розгляду скарги не було призначено та проведено.

Вперше судове засідання було призначено в червні 2025 року.

07.08.2025 суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Цвіра Д.М., керуючись ч. 5 статті 448 ЦПК України та посилаючись на ч.ч. 3-4 ст. 448 ЦПК України, повернула скаргу без розгляду, про що було постановлено відповідну ухвалу.

При цьому судом не враховано, що статтю 448 ЦПК України в новій редакції викладено 21.11.2024.

На момент звернення 27.07.2023 до суду із скаргою ні стаття 448 ЦПК України, ні розділ 7 ЦПК України не містили вимог до скарги.

Тобто суддя Цвіра Д.М. допустила зворотну дію у часі статті 448 ЦПК України в редакції від 21.11.2024 до здійсненої мною 27.07.2023 процесуальної дії.

Зазначене є грубим порушенням діючого законодавства.

Стаття 58 Конституції України встановлює - Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Особливістю дії у часі норм процесуального права є те, що така дія має негайний характер, і це означає обов`язок застосування норми, яка була чинною на момент здійснення відповідної процесуальної дії.

Повернувши мою скаргу від 27.07.2023, суд позбавив мене права на захист від протиправних рішення та бездіяльності державного виконавця Стадник С.О. на завершальній стадії судового провадження, відмовив у судовому контролі за виконанням судового рішення, передбаченому розділом 7 ЦПК України.

Головна мета судового контролю за виконанням рішень полягає, насамперед, у реалізації основних завдань цивільного судочинства при здійсненні цивільними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання. Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами. Тому після вирішення спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення. В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Таким чином суддя Цвіра Д.М. допустила істотне порушення норм Конституції України та процесуального права під час здійснення правосуддя.

Мною було оскаржено в апеляційному порядку ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М. від 07.08.2025.

Постановою Харківського апеляційного суду від 24 жовтня 2025 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2025 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Харківський апеляційній суд у вищевказаній постанові, зокрема, але не виключно, зазначав наступне:

«Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про повернення скарги скаржнику.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що скарга надійшла в провадження суду у серпні 2023 року та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2023 року, головуючим у даній справі визначено суддю Цвіра Д.М.

Протягом тривалого часу безпідставно справа до розгляду судом не призначалася.

Залишаючи скаргу без розгляду з підстав невідповідності ст. 448 ЦПК України, суд першої інстанції не зазначив, в якій саме частині скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 448 ЦПК України, зокрема з урахуванням того, що на час звернення зі скаргою ст. 448 ЦПК України мала іншу редакцію.

Зволікаючи із розглядом скарги, безпідставно, без наведення жодних мотивів, залишивши скаргу без розгляду, суддя Шевченківського районного суду міста Харкова Цвіра Д.М. грубо порушила норми ЦПК України.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала про повернення скарги постановлена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.»

30.11.2025 на сайті Судової влади України заявник дізнався, що судове засідання щодо розгляду його скарги від 27.07.2023 призначено на 04 грудня 2025 року під головуванням судді Цвіри Д.М.

Зазначені заявником факти свідчать про грубі порушення суддею Цвірою Д.М. вимог діючого законодавства при розгляді моєї скарги та обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Цвіри Д.М.

Приписами ч. 7 ст. 40 ЦПК України визначено, що відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про відвід є необґрунтованою.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Веттштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їх сукупності, суд приходить до висновку, що висловлені доводи щодо відводу судді не ґрунтуються на вимогах п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, заявником не надано належних та допустимих доказів наявності та обґрунтованості обставини, що викликають сумнів в неупередженості або зацікавленості судді, а також наведені позивачем підстави для відводу судді не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а є лише незгодою сторони з процесуальними рішеннями судді, тому не можуть бути підставою для відводу в розумінні ч. 4 ст. 36 ЦПК України.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства України, встановлені при розгляді заяви обставини, письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість поданої заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що викладені у заяві доводи про відвід судді є необґрунтованими, а тому питання про відвід судді має бути вирішено суддею, визначеним у порядку ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

постановив :

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М. від розгляду скарги у цивільній справі № 638/13599/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку зустрічей.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М. від розгляду скарги у цивільній справі № 638/13599/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку зустрічей, для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України, у зв`язку з визнанням заявленого відводу судді необґрунтованим.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Д.М.Цвіра