Справа №522/8169/25-Е
Провадження №2-др/522/191/25
25 листопада 2025 року м.Одеса
Приморський районний суд м.Одеси
у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бороган Валентина Володимировича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №522/8169/25-Е за позовом Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг,
У провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг.
Рішенням суду від 15.10.2025 року позов Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» залишено без задоволення.

30.10.2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Бороган В.В. надав суду заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якій просив стягнути з ПП «КК «КОІН» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені відповідачем під час розгляду справи у розмірі 20 000,00 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу.

Матеріали заяви суддя отримала 03.11.2025 року.

Розгляд зазначеної заяви було призначено на 20.11.2025 року.

03.11.2025 року представник ПП «КК « КОІН» - адвокат Чумаченко С.О. через систему Електронний суд надав заперечення на заяву про ух валення додаткового рішення.

В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт понесення ним витрат на правничу допомогу, як на час подання відзиву, так й на час заяви про ухвалення додаткового рішення. Також зазначено, що із заяви та доданих до неї документів вбачається, що Клієнт (відповідач) протягом 5-ти робочих днів після надходження (стягнення) коштів, визначених п.4.1. Договору про надання правничої допомоги від 08.05.2025 року, на рахунок КЛІЄНТА, - зобов`язується сплатити АДВОКАТСЬКОМУ БЮРО винагороду у розмірі 20 000,00 грн. Пункт 4.4. вказаного Договору регулює порядок оплати винагороди. У вказаному пункті вказано, що виплата винагороди, розмір якої зазначено у пунктах 4.1. цього Договору здійснюється протягом 5-ти робочих днів після надходження коштів, які є предметом позову згідно п.2.1. на рахунок Клієнта. Аналогічна інформація наявна у акті приймання-передачі від 29.10.2025 року. Крім того, заявлені до відшкодування представником відповідача судові витрати в розмірі 20 000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи, витраченим адвокатом часу, обсягом наданих адвокатом послуг тощо.

У судовому засіданні 20.11.2025 року був присутній представник ОСОБА_1 адвокат Бороган В.В., вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підтримав, просив задовольнити та стягнути з ПП «КК «КОІН» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн., та пояснив, що ним було надано правничу допомогу ОСОБА_1 , про що складено відповідний Акт. У Договорі є описка, оскільки послуги клієнту надавалися з метою, щоб з клієнта не стягнули кошти за цим позовом, у зв`язку з чим прошу стягнути витрати за надані послуги.

Представник ПП «КК «КОІН» - Чумаченко С.О. вимоги заяви не визнав, просив відмовити, зазначивши, що в п.4.1 Договору про надання правничої допомоги від 08.05.2025 року оплата здійснюється протягом 5 днів, тобто після у клієнта не виникає такого зобов`язання про оплату. Ця справа не передбачає зарахування або нарахування будь-яких коштів.

По справі оголошено про перехід до стадії проголошення рішення, час проголошення 25.11.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг.

Рішенням суду від 15.10.2025 року позов Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» залишено без задоволення.

Предметом заяви представника ОСОБА_1 адвокат Бороган В.В. про ухвалення додаткового рішення у даній справі від 30.10.2025 року є стягнення з ПП «КК «КОІН» на користь ОСОБА_1 судових витрат, понесених відповідачем під час розгляду справи у розмірі 20 000,00 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу. (а.с.193-196).

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бороган В.В. 20.05.2025 року надав суду відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» відмовити у повному обсязі. Також просив стягнути з ПП «КК «КОІН» на користь ОСОБА_1 усі судові витрати. У відзиві зазначено, що відповідач планує понести судові витрати у розмірі 20 000,00 грн., що включає в себе витрати на професійну правову допомогу (а.с.69).

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Згідно ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з Законом "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами статей 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до статті 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

Верховний суд зазначав, що у підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний правовий висновок щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката міститься у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17 та від 16.09.2019 у справі № 755/6702/16-а.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Також згідно із статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Але розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не має права втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правничої допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору у розумінні ст.627 ЦК.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Виходячи із системного аналізу Великої Палати, надання адвокатом правової допомоги та факт оплати таких послуг може підтверджуватися різними доказами, зокрема, наступними:

- відповідний договір про надання правової допомоги;

- розрахунок наданих послуг;

- детальний опис виконаних доручень клієнта;

- акт прийому-передачі виконаних робіт;

- платіжні доручення, квитанції або касові чеки на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом;

- інші документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Частинами 5, 6 ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 04 березня 2021 року по справі №280/429/19.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Разом з заявою про ухвалення додаткового рішення представником відповідача для підтвердження надання правничої допомоги та представництва інтересів ОСОБА_1 адвокатом Бороган В.В. надано Договір про надання правничої допомоги від 08.05.2025 року та Акт приймання-передачі виконаної роботи від 29.10.2025 року до Договору про надання правничої допомоги від 08.05.2025 року (а.с.198-199, 200).

Відповідно до наданих суду доказів, вартість наданих послуг становить 20 000,00 грн.

Відповідно до вищевказаного Договору від 08.05.2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Бороган», АДВОКАТСЬКЕ БЮРО на підставі звернення КЛІЄНТА приймає на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надати Клієнту наступної правову допомоги у представництві інтересів КЛІЄНТА за позовом Приватного Підприємства «КК «КОІН» до КЛІЄНТА у справі №№522/8169/25-Е.

Згідно п.4.1. та 4.2. Договору про надання правничої допомоги від 08.05.2025, за надання правової допомоги, яка є предметом Договору, згідно пункту 2.1 цього Договору, АДВОКАТСЬКОМУ БЮРО КЛІЄНТ сплачує винагороду у розмірі 20 000,00 грн. Отже, дана сума є фіксованою.

Доводи сторони позивача щодо того, що підставою для відмови в задоволенні заяви в повному обсязі є відсутність підтвердження виконання умови, зокрема Договору, стосовно підтвердження оплати клієнтом роботи адвоката у визначеними в договорі умовами, суд відхиляє, оскільки неналежне виконання клієнта своїх зобов`язань за договором щодо строку внесення оплати не спростовує факту понесення відповідачем таких витрат.

Компенсації підлягають не лише фактично сплачені витрати. Якщо сторони договору про надання правничої допомоги домовилися про оплату витрат у майбутньому, ці суми також мають бути відшкодовані. І надання до суду банківських документів про сплату адвокатського гонорару не є обов`язковою умовою для стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Про це говорять постанови ВС від 26.06.2019 у справі №813/481/18, від 2.10.2019 у справі №815/1479/18, від 29.10.2020 у справі №686/5064/20.

Судом досліджено підписаний 29.10.2025 року ОСОБА_1 та АБ «БОРОГАН» Акт приймання-передачі виконаної роботи до Договору про надання правничої допомоги від 08.05.2025 року.

Згідно Акту приймання-передачі виконаної роботи від 29.10.2025 року, у відповідності до вимог пунктів 2.1., 4.1 Договору про надання правничої допомоги від 08.05.2025 року, АДВОКАТСЬКИМ БЮРО виконані, а КЛІЄНТОМ прийняті наступні роботи: усна консультація, ознайомлення та вивчення матеріалів судового провадження, вивчення сталої судової практики в подібних правовідносинах, формування та узгодження правової позиції, підготовка відзиву на позовну заяву, участь в судових засіданнях.

Всього за виконану роботу КЛІЄНТ, протягом 5-ти робочих днів після надходження (стягнення) коштів, визначених п.4.1. Договору про надання правничої допомоги від 08.05.2025 року, на рахунок КЛІЄНТА, - зобов`язується сплатити АДВОКАТСЬКОМУ БЮРО винагороду у розмірі 20 000,00 грн.

У КЛІЄНТА претензій до якості виконаних робіт немає.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

За таких обставин, з урахуванням вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України, а саме: критерію реальності наданих адвокатських послуг - конкретних обставин справи, заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення, складності справи та обґрунтованості витрат, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані представником відповідача, є підставою для часткового відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

Суд враховує заперечення представника ПП «КК «КОЇН» щодо застосування критерію співмірності та розумності розміру витрат на правничу допомогу, а саме що ціна позову становила 16 902,89 грн., що відповідач має право на компенсацію судових витрат, оскільки потребував правничої допомоги, та такі витрати були фактичними і неминучими, умов договору про надання такої допомоги, та реальності надання таких послуг та вважає зменшити суму витрат, які просить відповідач, та стягнути з позивача 16 000,00 грн. на відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За викладених обставин, враховуючи заперечення представника позивача, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заяви представника відповідача по розподілу судових витрат, та вважає за можливе стягнути з ПП «КК «КОІН» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн.

Керуючись ст.ст.4, 76-81, 133, 137, 141, 247, 258-260, 264, 268, 270, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постановити у справі додаткове рішення.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бороган Валентина Володимировича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» (, 65074, м.Одеса, пров. 2-й Сурікова (Бандурний), 2-А, оф.102) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати за надання правової (правничої) допомоги у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині заяви відмовити.

На додаткове рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 25.11.2025 року.

Суддя Домусчі Л.В.