Справа 206/2655/25
Провадження 2/206/1701/25
13 листопада 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Кушнірчука Р.О.,
при секретареві Глущенко Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
15 травня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що 02 січня 2019 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було кредитний договір № 02.01.2019-100000923, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 7 000,00 гривень, строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28 %. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, проте відповідач своі? зобов`язання за Договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, за кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 12 460,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 7 000,00 грн. та за відсотками 1 960,00 грн., а також штраф у розмірі 3 500,00 грн. (якии? нараховано відповідно до п. 5.4 Кредитного договору № 02.01.2019- 100000923 від 02 січня2019 року), чим порушуються права та інтереси банку. Згідно виписки (довідка субконто) Ввдповідачем частково сплачено заборгованість, а саме: 15 січня 2019 року сплачено 1 960,00 гривень, такии? платіж додатково свідчить про визнання позичальником боргу. 03 травня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № 030524-12, відповідного до якого ТОВ «Споживчий Центр» відступило ТОВ «Новий Колектор» права вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі і за Договором № 02.01.2019-100000923 від 02 січня 2019 року. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 02.01.2019-100000923 від 02 січня 2019 року у розмірі 12 460,00 гривень та понесені судові витрати, зокрема зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень.
Ухвалою суду від 02 липня 2025 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач участь свого представника в судовому засіданні не забезпечив, у позовній заяві представник позивача просила розглянути справу за відсутності представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надавав, тому суд на підставі ч. 1ст. 280 ЦПК Українита наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 02 січня 2019 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було кредитний договір № 02.01.2019-100000923, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору, дану заявку ОСОБА_1 підписав електронним одноразовим ідентифікатором 9274. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 7 000,00 гривень, строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 1 960 гривень, що становить 28 % в процентному значенні (фіксована незмінна процентна ставка) (а.с. 7, 12, 15-17).
Згідно п. 1.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 1.2. Договору встановлено, що кредит надається для використання Позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професіи?ну діяльність або виконання обов`язків наи?маного працівника. Сторони погодились, що Кредит за даним договором не є споживчим, а дании? договір не є договором про надання споживчого кредиту.
Відповідно до п. 1.3. Договору протягом 3 робочих днів з дати прии?няття пропозиціі? Позичальником Кредитодавець надає Позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даноі? оферти; тип кредиту - фінансовии? кредит; строк, на якии? надається кредит, встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даноі? оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною даноі? оферти; графік платежів встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах и?ого строковості, платності і поворотності (п.2.1 Договору).
Згідно п. 2.3. Договору надання кредиту здіи?снюється шляхом перерахування коштів на поточнии? рахунок Позичальника.
Пунктом 2.4 Договору встановлено, що днем надання Кредиту вважається день списання відповідноі? суми коштів з рахунку Кредитора, а днем погашення Кредиту день зарахування коштів на поточнии? рахунок Кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитора. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточнии? рахунок Кредитора, Позичальник зобов`язании? забезпечити надходження коштів на останніи? день строку користування Кредитом.
Відповідно до п.п. «а» п. 4.1. Договору Позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора до дати, вказаніи? у Заявці, яка є невід`ємною частиною даноі? оферти.
Пунктом п. 7.1 Договору встановлено, що у разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені договором терміни/ строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленоі? суми кредиту та несплати нарахованих процентів до Позичальника може бути застосована неустои?ка згідно п.5.4. кредитного договору.
02 січня 2019 року на виконання умов кредитного договору № 02.01.2019-100000923 від 02 січня 2019 року ТОВ «Споживчий центр» перерахував ОСОБА_1 на зазначений ним картковий рахунок № НОМЕР_1 кредитні кошти в розмірі 7 000,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 122632097 виданою FONDY (а.с. 34).
03 травня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № 030524-12, відповідного до якого ТОВ «Споживчий Центр» відступило ТОВ «Новий Колектор» права вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі і за Договором № 02.01.2019-100000923 від 02 січня 2019 року (а.с. 30-33).
Відповідно до п. 5.1.1 зазначеного Договору факторингу Фактор має право набувати право вимоги до Боржника на всі суми, відступлені и?ому Клієнтом, згідно цього договору.
Згідно п.п. 2.4., 2.5. Договору факторингу, Сторони домовилися, що Право вимоги за Кредитним договором вважається відступленим Клієнтом Факторові з моменту підписання Сторонами відповідного Акту прии?мання-передачі Переліку (Додаток 1). Пiсля пiдписання Акry прии?мання-передачi Перелiку до Фактора переходять вci права та обов`язки Клiеrrта, як сторони, якi виникли на пiдставi Кредитного договору в обсязi i на умовах, що iснують на момент укладення цього Договору.
З Реєстру боржників № 1, підписаного 03 травня 2024 року сторонами договору факторингу № 030524-12, ТОВ «Споживчий Центр» відступило ТОВ «Новий колектор» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 2.01.2019-100000923 від 02 січня 2019 року на загальну суму заборгованості 12 460,00 гривень (а.с. 18-19).
03 травня 2024 року ТОВ «Новий Колектор» було направлено ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Споживчий Центр» до ТОВ «Новий Колектор» за Договором факторингу № 030524-12 від 03 травня 2024 року, а також вимога про сплату заборгованості від 03 травня 2024 року за кредитним договором № 02.01.2019-100000923 від 02 січня 2019 року (а.с. 25).
Відповідно до довідки про розмір прострочення заборгованості за кредитним договором № 02.01.2019-100000923 від 02 січня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Новий Колектор» після передачі права вимоги від ТОВ «Споживчий Центр» станом на 20 березня 2025 року склала: 12 460,00 гривень, з яких: 7 000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту; 1 960 гривень заборгованість по відсоткам; 3 500,00 гривень штраф за прострочення сплати кредиту (а.с. 27).
В силу ч. 1ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 2 ст. 1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови його повернення, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
ТОВ «Споживчий Центр» за договором № 02.01.2019-100000923 від 02 січня 2019 року передало ОСОБА_1 грошові кошти, отже вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України був укладений. Право вимоги за вказаним договором перейшло до ТОВ «Новий Колектор».
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Верховний Суд України в своїй постанові у справі № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року дійшов висновку про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_1 дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого ним кредиту ні перед первісним кредитодавцем, ні перед новим, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Так, згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. ч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, судом встановлено, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, згідно договору про надання правової допомоги № 07/24-НК від 02 липня 2024 року та додатковими угодами № 4, 17 від 14 серпня 2024 року та 03 квітня 2025 року до даного Договору укладеного між Адвокатським об`єднання «Верітас Центр» та ТОВ «Новий Колектор» (а.с. 20-21, 29).
Зокрема, Адвокатським об`єднанням «Варітас Центр) («Лекс Варітас») відповідно до до звіту про виконану роботу відповідно до Договору № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року по клієнту ОСОБА_1 , адвокатським об`єднанням ТОВ «Новий Коллектор» були надані послуги, а саме: сформовано запит на складання розрахунку ціни позову та отримання переліку необхідних документів; складено позов; роздруковано та підписано позов, роздруковані додатки до позову та один примірник позову з додатками направлений відповідачу; замовлено сплату судового збору; завантажено позов з додатками в підсистему «Електронний суд», направлено до суду; проведена детальна консультація з замовником щодо дій після відкриття провадження у справі (а.с. 8).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «Новий Коллектор» було долучено платіжні інструкції № 1760 від 04 квітня 2025 року та № 1790 від 04 квітня 2025 року, з яких встановлено, що ТОВ «Новий Колектор» перерахував Адвокатському об`єднанню «Лекс Варітас» 4 000 гривень та 2 000,00 гривень зазначивши в платіжних інструкціях призначення платежу: плата за надання правничої допомоги згідно додаткової угоди № 18 до договору № 07/24-НК від 02 липня 2024 року, за позовом до ОСОБА_1 , без ПДВ (а.с. 13-14).
Таким чином, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 6 000,00 гривень, витрачені позивачем, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому зазначені судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ ТОВ «Новий Колектор».
Також, згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук