Справа 206/4011/25
Провадження 2/206/2287/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого-судді Плінської А.В.

за участю секретаря Білої О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 3244298, за умовами якого, відповідачу на підставі платіжного доручення були перераховані кредитні кошти в сумі 4100,00 грн.

27 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 78-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» права вимоги в тому числі за кредитним договором № 3244298 від 08 липня 2021 року.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника складає 18347,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4100,00 грн.; заборгованість по процентам - 13837,50 грн., заборгованість за комісією 410,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою від 22 липня 2025 року відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05 серпня 2025 року відповідач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву в якому просив позовні вимоги задовольнити частково в розмірі 6047,50 грн., що складається: 4100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1537,50 проценти за користування кредитом, 410,00 грн. комісія за надання кредиту. Відзив обґрунтував тим, що позивачем неправомірно нараховані відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування, який сплив 07.08.2021 року. Умови договору про пролонгацію строку кредитування, передбачені п.п. 2.3.1.2, 2.3.2 є суперечливими, так як пунктами 1.3, 1.4 договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та проценти за користування кредитом до 07.08.2021 року та не вказано іншої умови. Позивачем не надано жодного доказу того, що він вчиняв будь-які дії, спрямовані на продовження строку кредитування. Крім того, позивачем не надано детального розрахунку нарахованих процентів у розмірі 13837,50 грн., не вказано період нарахування, розмір процентної ставки. Наявні в матеріалах справи документи не можуть бути доказами, що підтверджують розрахунок заборгованості по процентам. Що стосується витрат на правничу допомогу, то просив їх зменшити до 1000,00 грн., оскільки вважав такий розмір завищеним та необґрунтованим.

11.08.2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив у якому зазначив, що оскільки відповідач до 07.08.2021 року кредитні кошти не повернув, а продовжив ними користуватися, то ТОВ «Мілоан» відповідно до умов Договору, з якими погодився відповідач, нарахував проценти за користування кредитом за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом за 60 днів, що відповідає вимогам ЦПК України та умовам Договору. Докази на підтвердження розрахунку заборгованості, в тому числі за процентами є належними та достатніми. Відповідач вказані докази не спростував, свого розрахунку заборгованості не надав. З урахуванням викладеного, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

18.08.2025 року відповідачем ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» були подані заперечення відповіді на відзив у яких він, фактично повторив позицію викладену у відзиві на позов та додатково зазначив, що стягнення заявленої позивачем заборгованості за нарахованими процентами повинно ґрунтуватися на чітко обумовлених умовах договору, а не на завуальованих умовах, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нараховувати непропорційно велику суму вартості кредиту. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу строку визначеного умовами кредитування. Після закінчення строку кредитування права кредитодавця щодо нарахування відсотків можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного ст.625 ЦК України, вимог про що останній не заявляв. Тому вимога про стягнення процентів у розмірі 12300,00 грн. є безпідставною.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч.1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Положеннями статей 1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Судом встановлено, що 08 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено Договір про споживчий кредит № 3244298.

За умовами договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 4100,00 грн. на умовах строковості, зворотності і платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника. Вказаний договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Підписавши кредитний договір, графік платежів, паспорт споживчого кредиту відповідач погодилася з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту від ТОВ «Мілоан».

Здійснення переказу суми кредиту на підставі кредитного договору № 3244298 від 08.07.2021, підтверджено платіжним дорученням №50750034 від 08.07.2021 про переказ Овсяннікову А.В. грошових коштів у розмірі 4100,00 грн. згідно договору №3244298.

27 жовтня 2021 між ТОВ «Мілоан» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»(Фактор) укладено договір факторингу № 78-МЛ, відповідно до умов цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1 договору).

Разом із правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором (п.1.2 Договору факторингу).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №78-МЛ від 27.10.2021 року, боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 3244298 від 08.07.2021, сума боргу становить 18347,50 грн., з яких сума заборгованості за тілом 4100,00 грн., сума заборгованості за відсотками 13837,50 грн, сума заборгованості за комісією 410,00 грн.

Отже, викладене свідчить, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3244298 від 08.07.2021.

Згідно із наданим стороною позивача розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3244298 від 08.07.2021 , сума заборгованості становить 18347,50 грн., з яких сума заборгованості за тілом 4100,00 грн, сума заборгованості за відсотками 13837,50 грн, сума заборгованості за комісією 410,00 грн.

В той же час, суд не може погодитись із розміром заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 13837,50 грн.

Як вбачається із умов договору № 3244298 від 08.07.2021 , сторони погодили, що кредитні кошти надаються ОСОБА_1 в сумі 4100,00 грн. на строк до 07.08.2021 з одноразовою сплатою комісії за надання кредиту в сумі 410,00 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 1537,50 грн. Орієнтовна вартість кредиту складає 6047,50 грн.

Умовами вказаного договору передбачена пролонгація договору.

Так, відповідно до пункту 2.3.1 пролонгація строку кредитування може відбутись на пільгових або стандартних базових умовах. Розділ 2.3.2 договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної (их) обставин(и) щодо якої (их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до статті 212 ЦПК України, і яка(і) полягає (ють) у:

а) здійсненні платежу(ів) позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно пункту 2.3.1.1 Договору та розділу 6 правил;

б) продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування визначеного згідно пункту 1.3, пункту 2.3.1.1, пункту 2.3.1.2 Договору.

Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно пункту 1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений пунктом 1.4, змінюються пропорційно строку пролонгації. Зміни умов договору разом з актуальною сумою заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення (актуалізацію) та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені графіком.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Разом з тим доказів, що б свідчили, про те, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, у зв`язку з чим договір пролонгувався на пільгових чи стандартних умовах згідно із п.2.3 договору, позивач суду не надав, і такі дії не вбачаються із доданих до позову доказів. Відсутні також відомості про розміщення кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника змін умов договору разом з актуальною сумою заборгованості в оновленому графіку платежів.

Згідно із викладеним Великою Палатою у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 правовим висновком, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Згідно наданого позивачем розрахунку, позивачем здійснено нарахування відсотків за користування кредитом поза межами узгодженого строку дії договору.

Відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам за договором споживчого кредиту в сумі 13837,50 грн.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача у справі підлягає заборгованість у розмірі 6047,50 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 4100,00 грн., комісії в сумі 410,00 грн. та процентів за користування кредитом в сумі 1537,50 грн. за період з 08.07.2021 по 07.08.2021, передбачених кредитним договором від 08.07.2021.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 799,39 грн. (33%).

При визначенні розміру витрат понесених позивачем на правничу допомогу у суді, суд враховує наступне.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Дослідивши надані позивачем докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, ціну позову та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тривалість судового провадження, наявність численної усталеної практики, заперечення відповідача,часткове задоволення позову, суд вважає, що витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. є неспівмірними зі складністю справи, тому зменшує розмір витрат на правничу допомогу до 3000 грн.

Керуючись ст.ст.141,280-282,284,288 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОЕПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» адреса місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, 4-й поверх, заборгованість за кредитним договором № 3244298 від 08.07.2021 у розмірі 6047,50 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. та витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 799,39 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

На рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Плінська А.В.