КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ ______________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/462/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.,

при секретарі - Матвієвої А.В.,

за участі у судовому засіданні:

- заявниці - ОСОБА_1 ,

- заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 ,

Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту батьківства, в якій заявниця просить суд: встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язання Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в частині даних про батька дитини.

В обґрунтування заяви, заявниця вказує, що вона - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2017 року по 2022 рік перебувала у взаємовідносинах з ОСОБА_3 . З 2022 року вони почали проживати разом з без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_5 в них народився спільний син - ОСОБА_5 . Оскільки, вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі, заявниця зазначає, що у актовому записі про народження дитини відомості про батька були зазначені на підставі ч.1 ст. 135 СК України, а прізвище вказано за прізвищем матері.

Також, заявниця вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 загинув у м. Кишинів. Однак, за час сумісного проживання вони не встигли подати заяву про визнання ОСОБА_3 батьком спільної дитини - ОСОБА_5 , поряд з цим з самого народження дитини та по день смерті ОСОБА_3 , вони проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство, разом виховували дитину, утримували її, а померлий ОСОБА_3 виконував усі обов`язки батька дитини, передбачені Сімейним законодавством.

В обґрунтування заяви заявниця вказує, що у 2024 році на підставі її заяви Комунальною установою «Одеським бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації була проведена молекулярно-генетична експертиза, де проводилось дослідження ймовірного збігу спорідненості по Y хромосомі дитини та рідного брата загиблого - ОСОБА_6 з метою встановлення факту біологічної спорідненості по чоловічій лінії.

Відповідно до Висновку експерта судово-медичної молекулярно-генетичного експертизи №324 від 25.06.2024 на підставі молекулярно-генетичного аналізу ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (дядько) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , можуть бути родичами по чоловічій лінії.

За наслідком викладеного, заявниця вказує, що вимушена звернутись до суду з даною заявою, оскільки заявлений факт в інший спосіб неможливо встановити, з метою здійснення дитиною особистих майнових прав, для подальшого права на отримання пенсії та пільг, оскільки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітнім та після смерті батька має право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 30.07.2025 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 в частині вимог про зобов`язання Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити певні дії - відмовлено. В іншій частині вимог заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

04.09.2025 року до суду від заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло повідомлення про розгляд справи за їх відсутності.

12.11.2025 року до суду надійшла заява від заявниці про залучення до участі по справі в якості заінтересованих осіб матір померлого ОСОБА_2 та брата померлого - ОСОБА_6 .

17.11.2025 року судом в судовому засіданні було ухвалено задовольнити частково вказану заяву та залучено до участі по справі в якості заінтересованої особи - ОСОБА_2 .

Також в судовому засіданні 17.11.2025 року заявниця заявила заяву про допит в якості свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , яку судом було задоволено та за наслідком їх прибуття до судового засідання було здійснено їх допит.

Заявниця - ОСОБА_1 в судовому засіданні 17.11.2025 року підтримала вищевказану заяву та просила суд її задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 підтримала заяву та не заперечувала проти її задоволення.

Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до судового засідання не з`явився, однак від останнього наявна в матеріалах спарви заява про розгляд справи за його відсутності.

За наслідком розгляду даної справи, суд перейшовши до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав судове засідання до 28.11.2025 року о 10 год. 00 хв. для ухвалення та проголошення судового рішення.

Про дату, час і місце судового засідання з проголошення судового засідання, учасники справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_4 , про що 08.06.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис №1151, в якому в графі відомості про батьків зазначено інформацію про осіб: мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_7 , відомості про якого вказані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, якою врегульовано, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Вказані відомості підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України за №9 від 25.10.2025 року.

Заявниця - ОСОБА_1 , як матір малолітнього ОСОБА_4 та його законний представник вказує, що біологічним батьком дитини є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Одеси, громадянин України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 16 квітня 2016 року Суворовським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 , УНЗР: 376, місце зареєстрованого проживання: АДРЕСА_1 , актовий запис про народження №52 складений 15.02.2000 року Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в якому в графі відомості про батьків зазначено інформацію про: батько - ОСОБА_8 ; матір - ОСОБА_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та витягом з Державного реєстру актів цивільного громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України за №4 від 24.06.2025 року.

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер в місті Кишинів Республіки Молдова, за наслідком чого 03.11.2023 року Службою цивільного стану Буюкані, м. Кишинів проведено державну реєстрацію смерті та внесено запис акту №34, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 03.11.2023 року Агентством публічних послуг Кишинів. Переклад даного свідоцтва з румунської на українську мову здійснено перекладачем ОСОБА_9 , підпис якої посвідчено нотаріусом Республіки Молдова Аміхелеокоає-Цуркан Мірела, зареєстрований в реєстрі за №2-6503.

Судом встановлено, що заявницею у 2024 році було здійснено звернення до Комунальної установи «Одеське бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації з проведення молекулярно-генетичної експертизи зі встановлення ймовірного збігу біологічної спорідненості по чоловічій лінії між дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , як рідним братом померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до висновку експерта №324, складеного 30.07.2024 року судово-медичним експертом імунологом КУ «Одеське бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації, останнім проводилась судово-медична експертиза зразка рідкої крові громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та зразка букального епітелію дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із встановленням факту біологічної спорідненості по чоловічій лінії між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За наслідком проведення якої, у відповідності до висновку експерта №324, експерт дійшов до висновку про те, що: 1. Молекулярно-генетичним аналізом ДНК, виділеної зі зразка букального епітелію дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт №1) за локусами, розташованими на Y-хромосомі, виявлені наступні генетичні ознаки: DYS456 - 17; DYS389I - 13; DYS390 - 25; DYS389II - 29; DYS458 - 17; DYS19 - 16; DYS385 а/b - 11,- 14; DYS393 - 13; DYS391 - 10; DYS439 - 11; DYS635 - 23; DYS392 - 11; Y GATA Н4 - 12; DYS437 - 14; DYS438 - 11; DYS448 - 20; 2. Молекулярно-генетичним аналізом ДНК, виділеної зі зразка рідкої крові громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (об`єкт № 2) за локусами, розташованими на Y-хромосомі, виявлені наступні генетичні ознаки: DYS456 - 17; DYS389I - 13; DYS390 - 25; DYS389II - 29; DYS458 - 17; DYS19 - 16; DYS385 а/b - 11, 14; DYS393 - 13; DYS391 - 10; DYS439 - 11; DYS635 - 23; DYS392 - 11; Y GATA Н4 - 12; DYS437 - 14; DYS438 - 11; DYS448 - 20; 3. Молекулярно-генетичним аналізом ДНК, виділеної зі зразка букального епітелію дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1) та ДНК, виділеної зі зразка рідкої крові громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (об`єкт № 2), за локусами, розташованими на Y-хромосомі, виявлені ідентичні комбінації алелів для 16 з 16 досліджуваних локусів. Таким чином, в умовах проведеної експертизи при використанні наявних методик та обладнання встановлено, що громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , можуть бути родичами по чоловічій лінії.

Також судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є братом померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками яких є: ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 від 01.12.2015 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України за №4 від 24.06.2025 року відносно народження ОСОБА_3 .

На підставі встановлених обставин, в межах заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч.1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як роз`яснено в п. 15 вказаної Постанови Пленуму, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до змісту ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.02.2020 року у справі №643/9245/18 (провадження №61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування ст.130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.130 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи викладене, надаючи оцінку наданим заявницею до суду доказам, суд вважає їх належними, достатніми, достовірними, допустимими, такими що узгоджуються між собою, стосуються предмета доказування у справі та підтверджують у тому числі, що заявниця - ОСОБА_1 є матір`ю - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у актовому записі про народження якого відомості про батька - ОСОБА_7 , внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Також є підтвердженим на підставі належних доказів, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого заявлені вимоги як батька відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 помер у місті Кишинів Республіки Молдова.

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 , є ОСОБА_8 і ОСОБА_2 , які також є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Отже, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 .

У відповідності до висновку експерта №324 складеного 30.07.2024 року, за наслідком молекулярно-генетичного аналізу ДНК, виділеної зі зразка букального епітелію дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ДНК, виділеної зі зразка рідкої крові громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за локусами, розташованими на Y-хромосомі, виявлені ідентичні комбінації алелів для 16 з 16 досліджуваних локусів, за наслідком чого експертом встановлено можливість родинних відносин по чоловічій лінії між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час розгляду справи, сторонами не заперечувались та не оспорювались висновки судового експерта викладені у висновку експерта №324 складеного 30.07.2024 року.

Надаючи оцінку вказану висновку, судом встановлено, що останній містить усі необхідні реквізити, а також містить підтвердження про ознайомлення експерта з правами та обов`язками експерта, і обізнаність про відповідальність передбачену ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову від поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

За наслідком чого, судом приймається вказаний висновок в якості належного доказу по справі.

Також судом в судовому засіданні 17.11.2025 року було допитано в якості свідків: рідну матір померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 та брата померлого - ОСОБА_6 .

За наслідком допиту свідка - ОСОБА_2 , остання повідомила суд, що дійсно є матір`ю померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за життя перебував у стосунках з ОСОБА_1 , яка від нього завагітніла і народила сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свідок надала свідчення, що ОСОБА_1 вважає своєю невісткою, саме від якої дізналась про вагітність ОСОБА_4 , якого вважає своїм онуком. Свідок зазначила, що спадкова справа до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 , не заводилась, ніхто з заявами про прийняття спадщини не звертався, оскільки в померлого було відсутнє майно. Також свідок засвідчила, що батько померлого ОСОБА_3 перебуває поза межами державного кордону України.

Свідок - ОСОБА_6 під час допиту підтвердив, що є рідним братом ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 . Засвідчив, що знайомий з ОСОБА_1 , з якою його познайомив брат, який представив її як свою дівчину. Свідок підтвердив, що йому було відомо про вагітність ОСОБА_1 від його брата, про що він (свідок) дізнався від своєї матері вдома. Малолітнього - ОСОБА_4 вважає сином свого брата. Свідок повідомив та підтвердив, що дійсно за його ДНК проводилась судова експертиза на підтвердження спорідненості з малолітнім ( ОСОБА_4 ), на що він погодився за проханням матері. Також свідок підтвердив, що йому відомі наслідки визнання батьківства його померлого брата відносно ОСОБА_4 , у тому числі щодо прав малолітнього на спадкове майно до померлого ОСОБА_3 .

Статтею 90 ЦПК України передбачено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Досліджуючи отримані свідчення свідків за наслідком їх допиту, суд вважає відсутніми підстави для ставлення їх під сумнів, а також відсутність сумнівів у їх достовірності, правдивості фактів повідомлених свідками, приймаючи, що дані свідчення узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд вважає їх належними, достатніми, достовірними та достатніми, такими що узгоджуються між собою, стосуються предмета доказування у справі.

Одночасно судом враховується, що ОСОБА_2 , як сторона по справі та матір ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 , визнала заявлені вимоги та підтвердила факт, що померлий є батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Одночасно суд зазначає, що в рамках розгляду даної справи, судом не встановлено наявність спору про право і як наслідок відсутності підстав для розгляду справи в порядку позовного провадження.

Під час надання оцінки доказам у справі та застосуванні стандартів оцінки доказів, судом враховується, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Верховний Суд у своїх судових рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Приймаючи вищевикладене в цілому, з`ясувавши усі обставини справи, суд вважає, що заявлений факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Одеси, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_9 , є батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов своє підтвердження під час судового провадження, підтверджується належними та допустимими доказами, тому суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту батьківства підлягають задоволенню.

Також судом встановлено, що встановлення факту батьківства необхідно заявникові для набуття малолітнім усіх прав згідно СК України відносно свого біологічного батька та оформлення своїх прав на отримання соціальної допомоги у зв`язку із втратою годувальника.

Ухвалюючи рішення суду в даній справі, судом враховується, що відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у резолютивній частині рішення про встановлення факту батьківства мають міститися всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до ст. 134 CK України, якою врегульовано внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства, зазначається, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно з ч.1 статті 147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька.

Таким чином, суд вважає за необхідне встановити порядок виконання рішення суду в частині визнання батьківства, що рішення суду після набрання законної сили є підставою для внесення відповідним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) змін в актовий запис №1151 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 08.06.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), а саме зазначення в графі відомості про батька дитини інформацію про: « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Одеси, громадянин України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 16 квітня 2016 року Суворовським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 , УНЗР: 376, місце зареєстрованого проживання: АДРЕСА_1 », який в свою чергу помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , в графі відомості про дитину - ОСОБА_4 , підставою для зміни по батькові дитини за іменем батька з: « ІНФОРМАЦІЯ_10 » на « ІНФОРМАЦІЯ_10 ».

Згідно ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 7, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 316 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 65036, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 30Б) про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт батьківства, а саме факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Одеси, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_9 , є батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого рішення суду після набрання законної сили, є підставою для внесення відповідним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) змін в актовий запис №1151 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 08.06.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), а саме зазначення в графі відомості про батька дитини інформацію про: « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Одеси, громадянин України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 16 квітня 2016 року Суворовським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , УНЗР: 376, місце зареєстрованого проживання: АДРЕСА_1 », який в свою чергу помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ; в графі відомості про дитину - ОСОБА_4 , підставою для зміни по батькові дитини за іменем батька з: « ІНФОРМАЦІЯ_10 » на « ІНФОРМАЦІЯ_10 ».

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 28.11.2025 року.

Головуючий Л. В. Калініченко