Справа № 635/8759/25
Провадження № 2-о/635/257/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Даниленко Т.П.,

секретар судового засідання Загайко Г.Я.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вона просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк 6 (шість) місяців, заборонивши ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ; вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

На обґрунтування заяви заявник ОСОБА_1 зазначила, що з 05.06.1981 проживала в шлюбі разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 постійно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, систематично вчиняє домашнє насильство стосовно заявниці умисні дії психологічного характеру, що полягають у висловлюванні останнього нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 , погрозах фізичної розправи, що спричинило шкоду психологічному здоров`ю заявниці. Його дії стали причиною розірвання шлюбу. Заявниця зазначила, що неодноразово викликала працівників Національної поліції, які фіксували її заяви та складали протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_2 за статтею 1732 КУпАП, а також терміновий заборонний припис.

Виходячи з викладеного, заявниця звернулась до суду з даною заявою з метою забезпечити дієвий та ефективний захист від повторного вчинення ОСОБА_2 стосовно неї домашнього насильства, остання просить суд застосувати стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис у вигляді такого заходу тимчасового обмеження прав кривдника, як заборона в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20.10.2025 провадження по справі відкрито в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні судом залучено у якості заінтересованої особи ОСОБА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала у повному обсязі та пояснила, що проживає разом зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_2 , останній зловживає алкоголем, поводиться дуже агресивно по відношенню до заявниці, висловлюється нецензурної лайкою, постійно погрожує фізичної розправою, інколи навіть застосовує фізичне насильство, внаслідок такої поведінки вона не має можливості нормально жити та займатися господарством.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заяви ОСОБА_1 заперечував, зазначивши, що це вона вчиняє відносно нього домашнє насильство психологічного характеру, висловлюючись на його адресу нецензурною лайкою та погрожуючи вигнати з дому.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом враховані та виконані приписи статті 294 ЦПК України, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені ІV розділом.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд висновує про таке.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у встановленому законом порядку та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є колишнім чоловіком заявника, зареєстрований у встановленому законом порядку та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області 12.02.2009 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу 21.03.2017.

Заявник стверджує, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу вчиняє стосовно неї домашнє насильство психологічного характеру, у зв`язку з чим вона потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Факти систематичного вчинення ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру повністю підтверджуються змістом постанов про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, які набрали законної сили, а саме: постановою Харківського районного суду Харківської області від 17.09.2025, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень, - терміновим заборонним приписом стосовно кривдника ОСОБА_2 серії АА № 295355 від 10.09.2025 про заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Незважаючи на вжиті заходи, ОСОБА_2 не змінив своєї поведінки та продовжив вчиняти домашнє насильство відносно стосовно своєї ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини 1 статті 1 закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини 1 статті 1 закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 531/352/22 зазначено: «у випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення».

Суд вважає доведеним заявником застосування психологічного насильства стосовно неї з боку ОСОБА_2 , яке є систематичним, продовжується, не зважаючи на притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Суд вважає наявними ризики настання будь-якого насильства з боку заінтересованої особи ОСОБА_2 стосовно заявника ОСОБА_1 в майбутньому, при цьому, враховуючи високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи - ОСОБА_1 , такі ризики є реальними та підтвердженими матеріалами справи, а тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис у запропонований заявником спосіб у вигляді заборони ОСОБА_2 у будь-який спосіб спілкуватися із ОСОБА_1 .

Але враховуючи, що раніше до заінтересованої особи обмежувальні приписи не застосовувались, суду вбачає наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог, та вважає необхідним та достатнім застосувати стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис з метою протидії домашньому насильству відповідно до статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк 2 місяці. При цьому, суд зазначає, що заявником не обґрунтовано та не доведено необхідність застосування до ОСОБА_2 обмежувального припису на максимальний строк, передбачений законом.

Крім того, суд відмовляє в задоволенні заяви в частині заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 , у встановленому законом порядку зареєстрований за цією адресою, фактично проживає за цією адресою, наявність у останнього іншого житла матеріалами справи не підтверджена, тому заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) може призвести до порушення законного права особи на житло.

Відповідно до частини 3 статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, статтями 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтерисована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис строком на 2 (два) місяці стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого у встановленому законом порядку та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_2 на підставі пункту 5 частини 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у встановлений строк вести з ОСОБА_1 листування, телефонні переговори з нею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В решті заяви - відмовити.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника, а саме: ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.П.Даниленко