Справа № 399/989/25
Провадження № 2/399/499/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судового засідання Гриценко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 25249, 50 гривень.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики № 139297 від 24.01.2020 року в електронній формі.

ТОВ «ФК «Гелексі» було фінансовою установою, яке здійснювало діяльність на ринку фінансових послуг.

Надання клієнтом-позичальником відповіді про прийняття (акцепт) пропозиції, тобто пропозиції ТОВ «ФК «Гелексі» укласти електронний договір позики (оферти), здійснюється в декілька кроків шляхом вчинення певних дій.

Так, зміст пропозиції чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій її розміщено, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею, зокрема: проставляння клієнтом чек-боксу «з умовами договору позики згоден»; підтвердження даних банківської картки; натискання кнопки «Підтвердити заявку»; введення клієнтом коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу.

Введення клієнтом коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу являє собою підписання договору клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, як це визначено статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» .

Згідно положень частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

ТОВ «ФК «Елеванс» (ТМ «ФОНДІ») є компанією, що мала право на надання платіжних послуг. На підставі договору №04/08-17-ПК від 04.08.2017 року ТОВ ТОВ «ФК «Елеванс» (ТМ «ФОНДІ») надавало ТОВ ФК «Гелексі» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на картковий рахунок позичальника, було успішно перераховано кошти у сумі 5000 грн.

В результаті платіжної операції ініційованої позикодавцем, за посередництва надавача платіжних послуг, сума коштів в розмірі позики була перерахована на картковий рахунок вказаний позичальником при укладанні договору позики, що підтверджується відповідною довідкою, яка додається до позовної заяви. На підставі зазначеного вище договору позичальнику надано грошові кошти в якості позики у сумі 5000 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності.

Відповідно до умов договору позики, стандартна процентна ставка становить 0,01 % в день, розмір комісії складає 1.9 %, підвищена комісійна винагорода, у випадку прострочення терміну платежу становить 3.0 %.

Відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином, довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позову складає 25249, 5 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за позикою; 20249, 5 грн., - заборгованість по процентам та комісії за користування позикою.

Ухвалою суду від 10.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ТОВ «ФК «Гелексі» в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив на задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

27.10.2025 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила в задоволенні позовних вимог товариства відмовити в повному обсязі. У відзиві зазначила, що позивач стверджує, що між ним та відповідачем було укладено електронний договірпозики № 139297 від 24.01.2020 року. Водночас:позивач не надав належних доказів, які б підтверджували, що саме вона уклала цей договір.

Позивач стверджує, що між ним та відповідачем було укладено електронний договір позики. Проте:відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин. Надані позивачем документи не доводять факту укладення договору саме відповідачем.

Сам факт укладення договору є сумнівним і не підтверджений належними доказами. В додатках до позовної заяви відсутні належні письмові докази про перерахування коштів на мій рахунок. Тобто відсутні первісні бухгалтерські документи (квитанція, повідомлення або платіжне доручення тощо).

Позивач заявляє вимоги про стягнення 25 249, 5 грн., з яких 20 249, 5 грн. становлять проценти та комісії.

Ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» прямо забороняє несправедливі умови договору, які призводять до істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін. Нарахування процентів і комісій у розмірі, що у чотири рази перевищує тіло позики, є несправедливим, кабальним і таким, що суперечить закону.

Крім того відповідачка зазначила що, якщо договір укладено 24.01.2020 року, а прострочення виконання зобов`язань настало невдовзі після цього, то загальний строк позовної давності мав би сплинути у 2023 році. Позивач посилається на п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким передбачено продовження строків позовної давності на час дії карантину COVID-19 (з 12.03.2020 до 30.06.2023). Також він посилається на п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким передбачено зупинення перебігу позовної давності на час дії воєнного стану (з 24.02.2022).Проте: зупинення строку позовної давності не означає його безмежного продовження. Законодавець чітко визначив, що зупинення припиняється 04.09.2025 року.Це означає, що навіть з урахуванням усіх зупинень і продовжень, позов мав бути поданий у розумний строк після завершення карантину та у межах воєнного стану.

Позивач намагається використати надзвичайні обставини (карантин, воєнний стан) як інструмент для фактичного «заморожування» своїх вимог на невизначений час. Але позовна давність існує не випадково. Це гарантія правової визначеності, захист від нескінченного переслідування боржника через роки після виникнення зобов`язання.

Якщо допустити позицію позивача, то будь-який кредитор міг би роками чекати, накопичуючи відсотки та штрафи, а потім пред`явити позов, прикриваючись тим, що «строки зупинені». Це суперечить самій природі інституту позовної давності, яка покликана забезпечити баланс інтересів сторін. Отже, навіть якщо суд визнає наявність договору, застосування позовної давності унеможливлює задоволення вимог позивача.

Відповідачка також зазначила що, кредит надається позичальнику в певній сумі, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника. Позов із додатками не містять даних про її картковий рахунок на які було перераховано кошти. Не має будь-якої іншої документальної транзакції, які підтвердять про перерахування коштів на її картковий рахунок, оформлених належним чином.

З вищевказаних підстав вона не визнає розмірів заборгованості, нарахованих позивачем, у тому числі відсотків. Сума, що підлягає стягненню, є надмірно великою та необґрунтованою. Розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений співробітниками позивача - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не є безспірною правовою підставою для стягнення сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до мене.

28.10.2025 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від представника позивача ТОВ «ФК «Гелексі» надійшла відповідь на відзив, в якому представник відповідача зазначи, що у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує проти існування наступних юридичних фактів: укладення кредитного договору з позивачем; отримання кредитних коштів за кредитним договором; наявність заборгованості за кредитним договором.

Беззаперечним є факт укладення між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 139297 від 24 січня 2020 року в електронній формі та відсутність погашення заборгованості станом на дату подання позовної заяви.

Порядок укладення електронного договору визначено статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, ч. 6 статті 11 Закону України Про електронну комерцію визначає три способи надання особою, які була адресована пропозиція укласти електронний договір, відповіді про її прийняття (акцепт).

Надання клієнтом-позичальником відповіді про прийняття (акцепт) пропозиції, тобто пропозиції ТОВ «ФК «Гелексі» укласти електронний договір позики (оферти), здійснюється в декілька кроків шляхом вчинення певних дій.

Введення клієнтом коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу являє собою підписання договору клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, як це визначено статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» .

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до пункт 8.3 договорів позики від 24.07.2018 №18421, від 28.08.2018 №24380, від 08.09.2018 №26487, від 12.10.2018 №31949, від 26.11.2018 №40258, невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ФК «Гелексі» (далі - Правила). Уклавши договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з правилами, повністю розуміє, погоджується із зобов`язується неухильно дотримуватись правил та виконувати свої обов`язки, визначені правилами.

Так, Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ФК «Гелексі» визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у позику. Правила розміщені на сайті товариства за посиланням: https://cashinsky.ua у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Товариства до укладення договору.

Отже послідовність дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію. При цьому, з наданого позивачем алгоритму укладення договору позики вбачається, що без ознайомлення з Умовами надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим, зокрема, обов`язковим є проставлення клієнтом чекбоксу «з умовами договору позики згоден». Таким чином, виконавши послідовно дії в інформаційній системі, яку використовує ТОВ «ФК «Гелексі», вважається, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Завершальним етапом укладення договору позики є його підписання сторонами. Використання для підписання договорів позики електронного підпису одноразовим

ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства.

Також, представник позивача зазначив, що позивач не відкриває рахунки споживачам фінансових послуг та не здійснює їх обслуговування. Тому, з метою перерахування коштів позичальникам, позивач уклав договір з надавачем платіжних послуг - ТОВ "ФК "Елаенс". ТОВ "ФК "Елаенс" (ТМ "ФОНДІ") є компанією , що мала право на надання платіжних послуг. На підставі договору №04/08-17-ПК від 04.08.2017 року ТОВ "ФК "Елаенс" (ТМ "ФОНДІ") надавало «ФК «Гелексі» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку.

Відповідно до змісту довідки наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на картковий рахунок позичальника, було успішно перераховано кошти у сумі 5000 грн. На підставі зазначеного вище договору позичальнику надано грошові кошти в якості позики у сумі 5000 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності.

Наголошуємо, що відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином, довготривалий строк. Довідка ТОВ «ФК «Елаенс» містить ключові реквізити (платник, отримувач за іменем, дата, сума, номер транзакції) і у сукупності з договором та розрахунком є належним доказом надходження коштів.

Відповідачка у відзиві не надала жодного документа, який би доводив, що карта з наведеним у довідці маскуванням належить іншій особі або що перерахування здійснено з інших підстав.

Поряд з тим, відповідач стверджує, що проведений платіж не пов`язаний із договором, проте не надав доказів, що спростовують наведені в довідці факти (платник, дата, транзакційні номери). Отже, твердження відповідача залишаються припущеннями і не спростовують позовні вимоги. На підставі вищевикладеного просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

03.11.2025 року ОСОБА_1 до суду надіслала заперечення на відповідь на відзив. В якій підтримала свою позицію викладену в відзиві та просила відмовити в задоволенні позову ТОВ «ФК «Гелексі» в повному обсязі.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.01.2020 року між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 укладеного договір позики № 139297, відповідно до умов якого позичальнику надана сума позики в розмірі 5000 гривень, строком повернення позики 22.02.2020 року, платою за користування позикою у вигляді: процентів 0, 01 % в день від поточного залишку позики, комісії 1, 5 % в день від початкового розміру, графіком платежів, паспортом споживчого кредиту. Договір позики укладено в письмовій електронній формі, шляхом підписання електронним підписом у вигляді одноразового електронного ідентифікатора /а.с. 6-13/.

Відповідно до розрахунку заборгованості в період з 24.01.2020 року по 30.07.2025 року ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «ФК «Гелексі» за договором позики № 139297 від 24.01.2020 року в розмірі 25287, 38 гривень, з яких: сума простроченої позики 5000 гривень, сума прострочених відсотків 74, 50 гривень, сума прострочених комісій 20175 гривень, сума пеней за тілом кредиту 24, 08 гривень, сума пеней за відсотками 0, 08 гривень, сума пеней за комісією 13, 72 гривень /а.с. 14-17/.

Листом за вих. № 139297 від 01.09.2025 року ТОВ «ФК «Елаєнс» повідомило ТОВ «ФК «Гелексі» про те, що згідно договору укладеного між товариствами № 04/08-17 ПК про надання послуг з переказу грошових коштів фізичним особам без відкриття рахунку ТОВ «ФК «Елаєнс» 24.01.2020 року перерахувало кошти ОСОБА_1 в сумі 5000 гривень на карткову картку № НОМЕР_1 з номером транзакції № 192135797 /а.с. 21, на звороті/.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому згідно з статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 205 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина перша статті 207 ЦК України).

Згідно з вимогами частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 під час розгляду справи№ 127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 14.06.2022 у справі №757/40395/20.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що договір позики було укладено відповідачем в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора. Факт підписання договору підтверджується накладенням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача.

Отже, договір був вчинений в електронній формі, що відповідно до статті 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

Враховуючи алгоритм дій, необхідних для укладання договору в електронній формі, факт укладання відповідачем договору позики з кредитором є доведеним. Також доведеним є надання відповідачу кредиту в розмірі 5000,00 грн. на умовах, встановлених цим договором.

Доведеним є набуття позивачем права вимоги заборгованості та порушення відповідачем грошових зобов`язань, а тому позов про заборгованості по кредиту і відсотках є правомірним та підлягає задоволенню.

Щодо позиції відповідачки про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Разом з тим, п.12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 30.06.2023 на всій території України встановлений карантин було відмінено.

Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введено Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64 /2022, затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, з огляду на приписи ст.ст. 256, 257 ЦК України, а також п.12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, трирічний строк позовної давності станом на час введення воєнного стану в Україні (24.02.2022) не сплинув, тому підстави для застосування строків позовної давності щодо вимог ТОВ «ФК "Гелексі"» відсутні.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд задовольнив позовні вимоги повністю, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в розмірі 2423 гривень.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що при малозначності даної справи слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Керуючись статями 12, 81, 137,141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» , що зареєстроване за адресою: вул. В`ячеслава Липинського, буд. 10/1, м. Київ, 01054, заборгованість за договором позики № 139297 від 24.01.2020 у розмірі 25249 (двадцять п`ять тисяч двісті сорок дев`ять) гривень 50 копійок, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2423 (дві тисячі чотириста двадцять три) гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Лях