С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/8954/25
В справі 760/9582/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І. Вступна частина

25 листопада 2025 року

Солом`янський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Коробенка С.В.

секретаря Левіцької Н.О.

представника Позивача - адвоката Галкіної Я.Г.

розглянув цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» про стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди.

ІІ. Описова частина

09 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» про захист прав споживачів, стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, на виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії перебувало виконавче провадження ВП № НОМЕР_2, яке було відкрите на підставі виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дінеро» боргу у сумі 12349,00 грн.

Дізнавшись про вказаний виконавчий напис, Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

08 жовтня 2024 року як зазначає Позивач, Солом`янським районним судом м. Києва винесене рішення (справа № 760/31966/21), яким позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик Марія Олексіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем та зареєстрований у реєстрі за № 15902, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» грошових коштів в сумі 12349,00 грн.

Проте, як вказує Позивач, за час слухання справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Дінеро» з особистих карткових рахунків Позивача було безпідставно стягнуто кошти на суму 3171,09 грн в рахунок погашення споживчого кредиту.

На вимогу повернути безпідставно стягнуті з позивача кошти останній отримав відмову, у зв`язку з чим був вимушений звернутися до суду та просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» на його користь безпідставно набуті Відповідачем грошові кошти, списані з належних йому карткових рахунків, у розмірі 3171,09 грн.

Крім того, Позивач просив стягнути з Відповідача на свою користь моральну шкоду, яку оцінив у 500000,00 гривень.

Позивач стверджує, що внаслідок дій Відповідача він зазнав моральної шкоди, яка виявилася в загостренні хронічної хвороби - бронхіальної астми. Зокрема, Позивач вказує, що після відкриття виконавчого провадження у 2021 році він почав отримувати постійні дзвінки від колекторів, які вимагали сплати боргу, що призвело до нервових переживань, безсоння, підвищення артеріального тиску та загострення астми.

В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_1 надав медичну документацію, яка підтверджує наявність у нього бронхіальної астми з дитинства та її загострення протягом останніх років.

Позивач наполягає, що ці загострення безпосередньо пов`язані з діями Відповідача, який передав його дані колекторам, і що колектори постійно "тероризують" його дзвінками з невідомих номерів, погрожуючи та вимагаючи сплати незрозумілого боргу, що також торкнулося його близьких.

Також, як зазначив Позивач, моральна шкода була завдана і тим, що протягом тривалого часу його банківські рахунки були арештовані у виконавчому провадженні, у зв`язку з чим він був позбавлений засобів до існування.

Крім того, Позивач просив стягнути з Відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року було закрите підготовче провадження.

В судовому засіданні представник Позивача підтримала заявлені вимоги. Позивач наполягав на тому, що загострення хвороби прямо пов`язане з діями Відповідача, який передав колекторам його борг, а ті постійно психологічно тиснуть на нього телефонуючи з невідомих номерів та вимагаючи сплатити кошти.

Відповідач відзиву на позов не подав, у судове засідання представника не направив, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність з постановленням заочного рішення.

ІІІ. Мотивувальна частина

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Встановлено, що 05 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем було вчинено виконавчий напис № 15902 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дінеро» заборгованості в сумі 12 349,00 грн.

На підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик Марією Олексіївною було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_2.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2024 року у справі № 760/31966/21, яке набрало законної сили, виконавчий напис № 15902 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 21 січня 2025 року, винесеною приватним виконавцем Фесик Марією Олексіївною, виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 закінчено, арешти з майна та рахунків позивача знято.

З постанови про закінчення виконавчого провадження вбачається, що з початкової суми заборгованості 12 999,00 грн. (з урахуванням 12349 грн боргу та 650 грн плата за вчинення виконавчого напису) нестягнутою з ОСОБА_1 залишилася сума в розмірі 9525,28 грн, тобто фактично стягнуто з нього 2823,72 грн на користь ТОВ «Дінеро». Крім того, стягнуто виконавчий збір у розмірі 347,37 грн на користь приватного виконавця.

Згідно з частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Враховуючи, що виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для набуття Відповідачем коштів у сумі 2823,72 грн відпала з дати набрання законної сили рішенням суду від 08 жовтня 2024 року.

Таким чином, ТОВ «Дінеро» зобов`язане повернути Позивачеві безпідставно набуті кошти в розмірі 2823,72 грн.

Стосовно суми виконавчого збору в розмірі 347,37 грн суд зазначає, що ця сума була стягнута приватним виконавцем на свою користь відповідно до законодавства про виконавче провадження. Оскільки виконавчий збір не надійшов на користь ТОВ «Дінеро», а був утриманий виконавцем за надані послуги, підстав для стягнення цієї суми з Відповідача як безпідставно набутої немає. Позивач не надав доказів, що ця сума була перерахована Відповідачеві або що вона входить до складу безпідставно набутих коштів.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 500 000,00 грн. суд виходить з такого.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимога розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Для покладення відповідальності за заподіяння моральної шкоди необхідна сукупність таких умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, а також вина заподіювача.

Позивач не довів наявності причинно-наслідкового зв`язку між вчиненням виконавчого напису та загостренням його хронічної хвороби (бронхіальної астми). Медична документація, надана Позивачем, стосується періоду починаючи з грудня 2023 року, в той час як він дізнався про відкриття виконавчого провадження щодо нього і подав позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ще в 2021 році.

Позивачем також не надані докази накладення виконавцем арешту на його рахунки, окрім загальних тверджень. Його пояснення щодо того, що колектори постійно дзвонять йому та його близьким, вимагаючи сплати незрозумілого боргу, жодним доказом також не підтверджуються.

Медичні документи, наявні у справі, підтверджують, що бронхіальна астма у позивача має хронічний характер (з дитинства), із сенсибілізацією до побутових, пилкових та епідермальних алергенів. Таким чином, загострення астми, за відсутності доказів зворотнього, не пов`язане з можливими нервовими переживаннями ОСОБА_1 .

Хоча в судовому засіданні позивач наполягав на тому, що загострення хвороби прямо пов`язане з діями Відповідача, який передав колекторам його борг, а ті постійно "тероризують" його дзвінками з невідомих номерів, ці твердження залишилися недоведеними. Суд не може покладатися виключно на суб`єктивні відчуття Позивача без об`єктивних доказів, які б підтверджували причинний зв`язок між діями Відповідача і загостренням його хвороби.

За відсутності доведеного причинного зв`язку вимога Позивача про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн суд зазначає, що Позивачем у підтвердження своїх витрат на правничу допомогу надано лише акт наданих послуг № 3 до договору від 08 квітня 2024 року № 08-04/25. Водночас, копії самого договору суду не надано.

Зі змісту вказаного акту неможливо встановити, в якій саме справі (хто є відповідачем) надавалися зазначені в ньому послуги (ознайомлення з матеріалами, складання позовної заяви про захист прав споживачів, стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди). Акт не містить конкретних посилань на цю справу, тому не може слугувати достатнім доказом понесених витрат саме у цьому провадженні.

Згідно з частиною 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правовою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правову допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правову допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правову допомогу, пов`язану зі справою, в тому числі підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правової допомоги, встановлюється згідно зі стандартами надання безоплатної правової допомоги або за домовленістю сторін на підставі відповідних доказів.

Оскільки позивач не надав договору та інших доказів, що підтверджують зв`язок акту з цією справою, у стягненні витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки під час подання позову Позивач був звільнений від сплати судового збору, з Відповідача на користь держави стягується судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 15, 23, 16, 18, 625, 1212 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 2823,72 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» на користь держави судовий збір в розмірі 1211 гривні 20 коп.

3.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дінеро», адреса: 03035, м. Київ, вул. Сурикова, 3, .

Суддя: