ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/4551/24 Номер провадження 22-ц/814/2890/25Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Чумак О.В.,

суддів Карпушина Г.Л., Пилипчук Л.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року (повний текст рішення складено 21 квітня 2025 року)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 15 березня 2024 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір № 486372-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого позивач надав відповідачу кошти у розмірі 25 000 грн. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 26 листопада 2024 року утворилась заборгованість за кредитом, розмір якої становив 80 622,96 грн, з яких: 25 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 51 872,96 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 3 750 грн - заборгованість за простроченою комісією.

Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 486372-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 80 622,96 грн, з яких: 25 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 51 872,96 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 3 750 грн - заборгованість за простроченою комісією, а також понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором від 15 березня 2024 року № 486372-КС-003 в розмірі 80 622 грн 96 коп. та судові витрати в розмірі 2 422 грн 40 коп.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_1 таоскаржив його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду цим обставинам. Зазначає, що в межах строку кредитування позивачем було нараховано 4345,2 грн. процентів за користування кредитом виходячи із зниженої процентної ставки в розмірі 1,15870000 % в день, та 80 622,96 грн. процентів у зв`язку із застосуванням стандартної процентної ставки в розмірі 2%. Вважає, що стягненню підлягають проценти у розмірі 4345,2 грн. При цьому проценти нараховані після 05 липня 2024 року стягненню не підлягають, а тому підстав для стягнення з відповідача процентів в сумі 80622,96 грн., які за своєю юридичною природою є пенею, не вбачається. Крім того ставить під сумнів відповідність поданих паперових копій електронних доказів, які долучені до позовної заяви оригіналам, а саме договору № 486372- КС-003 від 15 березня 2024 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Бізнес Позика»посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 80622 грн. 96 коп. та беручи до уваги положення частини 13 статті 7, статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 486372-КС-003 про надання споживчого кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором UA-2692.

Згідно умов договору позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 25 000 грн строком на 16 тижнів, зі стандартною процентною ставкою 2,00000000 процентів у день, зниженою процентною ставкою 1,15870000 процентів у день, комісією за надання послуг 3 750 грн, яка нараховується одноразово в дату видачі кредиту, строк дії договору (дата повернення кредиту) 05 липня 2024 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 52 480 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 12092,09 процентів, загальні витрати за кредитом 27 480 грн, денна процентна ставка 0,97 процентів. В договорі визначений графік платежів, п. 3.2.3 (а.с. 14-32).

Відповідно до витягу з анкети клієнта ОСОБА_1 зазначив суму бажаного кредиту, свою електронну адресу, фінансовий номер телефона, номер банківського рахунку/банківської карти, на яку необхідно перерахувати кошти (а.с. 33).

15 березня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало відповідачу кошти в розмірі 25 000 грн, що підтверджується інформаційною довідкою від 28 листопада 2024 року № 1328/11, довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 18 березня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-250310/91486-БТ, випискою по рахунку № НОМЕР_1 за період з 15 березня 2024 року по 05 липня 2024 року (а.с. 34, 148-150).

Згідно з розрахунком заборгованості, довідкою про стан заборгованості, внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по вчасному поверненню кредитних коштів станом на 26 листопада 2024 року (період кредитування з 15 березня 2025 року по 05 липня 2024 року) виникла заборгованість за кредитом в розмірі 80 622,96 грн, з яких: 25 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 51 872,96 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 3 750 грн - заборгованість за комісією (а.с. 11-12, 13).

Відповідно до частин 1, 2 статті207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

З наявних в матеріалах справи прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 486372-КС-003 від 15 березня 2024 року та Договору № 486372-КС-003 від 15 березня 2024 року вбачається, що він підписаний позивачем та ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2692, з зазначенням його особистих даних: адреси проживання, серії та номера паспорту, РНОКПП, номеру електронного платіжного засобу, номеру телефону, електронної адреси.

Тобто Договір № 486372-КС-003 від 15 березня 2024 року відповідає вимогам щодо форми договору та є укладеним.

У свою чергу відповідачем не надано жодних належних та достовірних доказів, що він вказаний договір не укладав, чи укладав в іншій редакції.

За вказаних підстав не заслуговують на увагу зазначені в апеляційній скарзі сумніви ОСОБА_1 щодо відповідності поданих паперових копій електронних доказів, які долучені до позовної заяви оригіналам.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті1048 ЦК України).

Частиною 2 статті1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи підтверджується укладення між сторонами договору № 486372-КС-003 від 15 березня 2024 року та погодження його умов.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 заповнив анкету клієнта, в якій зазначив особисті дані та інформацію стосовно бажаного кредиту, погодився та підписав прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 486372-КС-003 від 15 березня 2024 року, в якій також зазначені істотні умови договору, а також підписав договір № 486372-КС-003 від 15 березня 2024 року. Вказані дії свідчать про ознайомлення відповідача з умовами договору та їх погодження.

Відповідно до умов договору грошові кошти у розмірі 25 000 грн надані відповідачу строком на 16 тижнів до 05 липня 2024 року, зі стандартною процентною ставкою 2,00000000 процентів у день, зниженою процентною ставкою 1,15870000 процентів у день, комісією за надання послуг 3 750 грн, яка нараховується одноразово в дату видачі кредиту.

Відповідно до пункту 3.2.2 Договору сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав, жодних платежів в рахунок сплати заборгованості не здійснив.

Вказані обставини не спростовані відповідачем.

Згідно розрахунку наданого позивачем до 06 квітня 2024 року проценти нараховувалися за зниженою процентною ставкою 1,15870000 у день, з 07 квітня 2024 року по 05 липня 2024 року за стандартною процентною ставкою 2,00000000 у день. 05 липня 2024 року нарахування процентів припинилося.

Зазначене спростовує доводи наведені в апеляційній скарзі про нарахування процентів поза строком дії кредиту.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що на договір № 486372-КС-003 від 15 березня 2024 року розповсюджуються зміни внесені до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали законної сили 24 грудня 2023 року.

Так відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Згідно пункту 17 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:

протягом перших 120 днів - 2,5 %;

протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Враховуючи набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» 24.12.2023, перші 120 днів до 22.04.2024, наступні 120 днів до 20.08.2024.

При цьому, з розрахунку наданого позивачем вбачається, що з 23 квітня 2024 року по 05 липня 2024 року позивач продовжував нараховувати проценти у розмірі 2%, що суперечить зазначеним вище положенням Закону України «Про споживче кредитування».

Так з 23 квітня 2024 року фінансова установа мала право нараховувати проценти у розмірі, що не перевищує 1,5 % на день.

Колегія суддів звертає увагу, що розрахунок наданий позивачем станом на 22 квітня 2024 року відповідає умовам договору та чинному законодавству. При проведенні розрахунку процентів за період з 23 квітня 2024 року по 05 липня 2024 року суд застосовує процентну ставку 1,5 % на день.

За вказаних обставин заборгованість ОСОБА_1 за Договором № 486372-КС-003 від 15 березня 2024 року про надання кредиту, становить 71372,96 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 25000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 42622,96 грн; суми прострочених платежів за комісією 3 750,00 грн.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновкупро наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміну оскаржуваного рішення шляхом зменшення розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором від 15 березня 2024 року № 486372-КС-003 з 80 622 грн 96 коп. до 71372 грн 96 коп.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, зміні також підлягає рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року в частині розподілу судових витрат,зменшивши розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» судового збору з 2422 грн. 40 коп. до 2144 грн. 55 коп.

Також, зважаючи начасткове задоволення апеляційної скарги, з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 416 грн. 77 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором від 15 березня 2024 року № 486372-КС-003 з 80 622 грн 96 коп. до 71372 грн 96 коп. та стягнутого судового збору з 2422 грн. 40 коп. до 2144 грн. 55 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 416 грн. 77 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 13 листопада 2025 року

Головуючий О.В. Чумак

Судді Г.Л. Карпушин

Л.І. Пилипчук