КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Яворського М.А.(суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Соколова О.М., у місті Києві, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ТОВ «Перший український експертний центр» звернулося до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до якого просило стягнути на свою на користь основну заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період часу з 01 травня 2019 року по 05 березня 2021 року у розмірі 12 157,44 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 742,13 грн, три проценти річних у розмірі 704,28 грн, та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі 2 481 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло житлові будинки на подальшу експлуатацію та обслуговування від ТОВ «ЖЕК-2617». Позивач є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ЖЕК-2617» у зв`язку із припиненням ТОВ «ЖЕК-2617» шляхом приєднання до ТОВ «Перший український експертний центр».

Вказано, що з 01 липня 2017 року ТОВ «Перший український експертний центр» є виконавцем послуг з утримання будинків, зокрема будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження № 521 Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 26 вересня 2017 року «Про присвоєння поштової адреси закінченому будівництвом об`єкту: «Будівництво житлово-офісно-торговельно-розважального комплексу на АДРЕСА_2 . IV черга» вирішено присвоїти поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Рішенням Київської міської ради від 22 лютого 2018 року № 322/4386 АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1.

В позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 згідно Договору купівлі-продажу квартири від 05 грудня 2018 року належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_3 .

Зазначено, що 28 грудня 2018 року між ТОВ «Перший український експертний центр» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 53/73 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій .

Відповідно до укладеного договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги у встановлений цим договором строк.

Позивач зазначає, що у будинку, зокрема і квартирі, за вказаною адресою позивачем безперебійно надавались житлово-комунальні послуги. Вказує, що на теперішній час Товариство припинило обслуговування будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вся технічна документація по будинку передана представникам ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» 05 березня 2021 року.

Згідно розрахунку заборгованості б/н від 23 травня 2022 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого для здійснення запису операцій, що відображають розрахунки власника квартири АДРЕСА_3 з позивачем, станом на 23 травня 2022 року існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 12 157,44 гривень за період з 01 травня 2019 року по 05 березня 2021 року.

Товариство зазначає, що заборгованість не сплачена та завдає збитків позивачу, у зв`язку з чим здійснюється нарахування інфляційних втрат у розмірі 1 742,13 грн та 3 % річних у розмірі 704,28 грн.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Перший український експертний центр» просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Перший український експертний центр» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Перший український експертний центр» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період часу з 01 травня 2019 року до 31 липня 2020 року у розмірі 8 808,40 грн, інфляційні втрати у розмірі 104,86 грн, 3% річних у розмірі 180, 13 грн, а всього 9 093,39.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Перший український експертний центр» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 544, 67 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № I875-IV до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належало встановлення цін/тарифів па житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1 875-ІV Виконавчим органом Київської міської ради прийнято розпорядження № 1078 від 30 вересня 2014 року «Про встановлення тарифів та структури тарифів па послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій виконавцями цих послуг по кожному будинку окремо».

03 травня 2018 року Виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) прийнято розпорядження № 738 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим».

Зазначеним розпорядженням № 738 орган місцевого самоврядування в межах своїх повноважень встановив у будинку АДРЕСА_1 тариф на послуги з утримання будинку в розмірі 8,02 грн за 1 кв. м загальної площі квартири за місяць, крім квартир першого поверху. Розпорядження набуло чинності з 25 травня 2018 року.

Після розпорядження № 738 від 03 травня 2018 року Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) встановлений тариф не переглядав та не змінював.

Вважає, що при нарахуванні оплати за послугу з утримання будинку має використовуватись тариф в 8,02 грн за 1 кв.м. загальної площі квартири за місяць.

Вказує, що позивач посилається на протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку від 05 жовтня 2018 року, як на підстави щодо зміни розміру тарифу, проте копія зазначеного протоколу позивачем до суду надана не була й в матеріалах справи відсутня.

Також посилається на те, що якість послуг, що надавав позивач, була вкрай незадовільною, частина послуг не надавалась взагалі. Вказує, що суд першої інстанції не надав оцінку доводам відповідача про надання неякісних послуг.

За результатом проведення позапланового заходів державного нагляду (контролю) у будинку АДРЕСА_1 було зафіксовано 27 порушень, з яких вбачається, що системи протипожежної автоматики та димовидалення не були змонтовані та не опломбовані, не усунено несправності, які вплинули па працездатність систем протипожежного захисту, не надано підтверджуючих документів щодо проведення робіт з підтримання експлуатаційної придатності систем протипожежного захисту, приміщення не в повному обсязі забезпечені первинними засобами пожежогасіння, в приміщеннях будинків пожежні кран-комплекти не укомплектовані пожежними рукавами та стволами, не здійснено технічне обслуговування пожежних кран-комплектів і перевірку їх на працездатність тощо.

Зазначений акт беззаперечно підтверджує, що системи протипожежної автоматики та димовидалення перебувають у непрацюючому стані, а їх обслуговування та ремонт позивачем не проводився.

Вважає, що послуга «Технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем у разі їх наявності» ніколи не надавалась позивачем відповідачу та іншим мешканцям будинку, оскільки такі системи фактично не працюють, на підставі пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ТОВ «Перший український експертний центр» зобов`язано провесні перерахунок оплати, зменшивши тариф на вартість послуги, яка фактично не надається

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Судові витрати покласти на позивача.

ТОВ «Перший український експертний центр»має зареєстрований особистий кабінет в підсистемі (модулі) ЄСІТС Електронний суд, тому у відповідності до положень ст. 14 ЦПК України та Положення про ЄСІТС листування здійснюється в електронній формі.

Суд апеляційної інстанції забезпечив право позивача ТОВ «Перший український експертний центр»подати відзив (заперечення) на апеляційну скаргу, направивши ухвалу Київського апеляційного суду від 11 вересня 2025 року про відкриття апеляційного провадження, разом з апеляційною скаргою до особистого кабінету ТОВ «Перший український експертний центр» у підсистемі (модуля) ЄСІКС «Електронний суд».

Ухвалу про відкриття провадження ТОВ «Перший український експертний центр»отримало в особистому кабінеті системи «Електронного суду» 15.09.2025 о 11:55:02, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

Останнім днем для подання відзиву, з урахуванням положень ст. 124 ЦПК України, було 25 вересня 2025 року.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи..

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2017 року укладено Акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини за адресою: ( АДРЕСА_2 (а.с. 35-37, т. 1).

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 05 грудня 2017 року встановлено, що ТОВ «Компанія з управління активами «Будкепітал», що діє від імені та в інтересах Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Прогрес» продало, а ОСОБА_1 купила нерухоме майно, яким є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16-18, т. 1).

ТОВ «Перший український експертний центр» та ОСОБА_1 уклали договір № 53/73 від 28 грудня 2017 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 14-15, т. 1).

Предметом договору сторони визначили забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового будинку АДРЕСА_4 .

З даних інформаційної довідки № 106239770 від 05 грудня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 19, т.1).

З даних наказу ТОВ «Перший український експертний центр» №1 від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» встановлено, що з 01 січня 2020 року застосовано тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно додатку №1 до цього наказу (а.с.46, т.1).

01 жовтня 2012 року між ТОВ «Перший український експертний центр» та Малим приватний підприємством «Перун» укладено договір на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів (а.с. 48-54, т.1).

15 листопада 2012 року між ТОВ «Перший український експертний центр» та ТОВ «Спутнік-Крим» укладено договір №107-О на технічне обслуговування пожежних систем (а.с. 139-143, т.1).

01 жовтня 2012 року між ТОВ «Перший український експертний центр» та ТОВ «Фірма «Володар-Роз» укладено договір на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів №2/1848-К-12 (а.с. 190-193, т.1).

01 серпня 2013 року між Приватним підприємством «Виробничо-конструкторська фірма «Промінь» та ТОВ «Перший український експертний центр» укладено підрядний договір на технічне обслуговування та ремонт диспетчерських систем №16-08-2013то (а.с.235-236, т.1).

25 червня 2020 року відбулись загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Французький квартал-4», на якому прийнято ряд рішень, оформлених протоколом №1, в тому числі щодо форми управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 20-25, т.2).

З даних акту приймання-передачі багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 від 31 липня 2020 року установлено, що ТОВ «Перший український експертний центр» передало, а ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» прийняло будинок АДРЕСА_1 (а.с. 38-41, т.1).

З даних акту прийому-передачі технічної документації від 05 березня 2021 року установлено, що ТОВ «Перший український експертний центр» та ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» склали цей акт про факт прийому-передачі технічної та виконавчої документації по будинку за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоповерхового будинку» (а.с. 38-41, т.1).

30 липня 2020 року між ТОВ «Управляюча компанія «Дія» та ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» укладено договір №30/07/20 про надання послуг з керування справами та утримання багатоквартирного будинку (а.с. 32-34, т.2).

01 серпня 2020 року між ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» та ТОВ «ВІЕС ЛІФТ» укладено договір №119 на технічне обслуговування та ремонт ліфтів (а.с. 42-43, т.2).

01 серпня 2020 року між ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 20200804 про надання послуг по вивезенню та знешкодження твердих побутових відходів (а.с. 47-50, т.2).

01 серпня 2020 року між ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» та ТОВ ВУФ «Охорона-сервіс» укладено договір №389/20 з цілодобового спостереження та технічного обслуговування систем протипожежного захисту (а.с. 56-57, т.2).

01 серпня 2020 року між ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» та ФОП ОСОБА_3 укладено договір №71/20/КП про надання комплексних послуг (а.с. 63-65, т. 2).

01 серпня 2020 року між ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» та ТОВ «АД САФЕТІ» укладено договір №01-08/20 про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту системи контролю-допуску та відеоспостереження (а.с. 72-73, т.2).

09 вересня 2020 року між ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» та ФОП ОСОБА_4 укладено договір підряду №10-20 ТО на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту диспетчерського обладнання (а.с. 78-79, т.2,).

11 серпня 2020 року між ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» та ФОП ОСОБА_4 укладено договір №07-20 на виконання робіт по встановленню диспетчерського пульту (а.с. 84-85, т.2).

15 жовтня 2020 року між ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» та ФОП ОСОБА_5 укладено Договір №15/11/20 надання послуг (а.с. 87-88, т.2).

01 листопада 2020 року між ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» та ТОВ «СЕРВІСЛІФТ Україна» укладено договір №20-26-0 на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів (а.с.93-94, т.2).

01 листопада 2020 року між ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» та ФОП ОСОБА_6 укладено Договір №1320 про технічне обслуговування систем автоматики індивідуального теплового пункту та систем автоматики насосної холодного водопостачання житлового будинку (а.с. 99 - 100, т.2).

05 листопада 2020 року між ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» та ПрАТ «АК «Київводоканал» було укладено Договір №1435/7-06 з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем) (а.с. 104-109, т.2).

01 грудня 2020 року між ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» та ТОВ «СЕРВІСЛІФТ Україна» укладено договір №01/12-20-Р на виконання ремонтних робіт ліфта в житловому будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 112, т.2).

27 січня 2021 року між ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» та ТОВ «СЕРВІСЛІФТ Україна» укладено договір №24/01-21-Р на виконання ремонтних робіт ліфта в житловому будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 113, т.1).

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Перший український експертний центр» суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що загальними зборами ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» прийнято рішення здійснити припинення отримання всіх послуг від ТОВ «Перший український експертний центр» з 01 серпня 2020 року та не пізніше 01 серпня 2020 року розпочати управління та забезпечення належної експлуатації багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Суд вказав, що з 01 серпня 2020 року ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» укладало договори на правах замовника щодо надання різних житлово-комунальних послуг. В матеріалах справи наявні відповідні договори та акти щодо надання послуг з 01 серпня 2020 року.

Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку, що з 01 серпня 2020 року ТОВ «Перший український експертний центр» не надає послуги по обслуговуванню багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за період з 01 серпня 2020 року по 05 березня 2021 року є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Разом з тим, у відповідача існує заборгованість перед позивачем за період з 01 травня 2019 року по 31 липня 2020 року у розмірі 8 808,40 грн.

В оскаржуваному рішенні також зазначено, що суд не прийняв доводи представника відповідача щодо використання ТОВ «Перший український експертний центр» не встановленого тарифу у розмірі 8,02 грн за 1 кв.м., а іншого тарифу, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки підвищення позивачем розміру тарифу на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відбулося відповідно до протоколу зборів співвласників будинку від 05 жовтня 2018 року.Також суд не взяв до уваги доводи представника відповідача щодо неналежного надання житлово-комунальних послуг, оскільки будь-яких доказів щодо ненадання належної якості послуг позивачем саме відповідачами суду не надано.

Апеляційний суд не може повністю погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Особа, яка є власником (співвласником) квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, у тому числі у якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна відповідно до розміру своєї частки та затверджених тарифів а також сплачувати вартість інших комунальних послуг.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно.

Відповідно до частин першої та другої статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами (стаття 67 ЖК України).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо визначеного розміру тарифів при нарахуванні заборгованості ОСОБА_1 колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належало встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

03 травня 2018 року Виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) прийнято розпорядження №738 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим».

Відповідно до пункту 5.1 вказаного розпорядження, орган місцевого самоврядування в межах своїх повноважень встановив у будинку АДРЕСА_1 тариф на послуги з утримання будинку у розмірі 8,02 грн за 1 м?.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Частиною 1 статті 10 вищевказаного Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Аналіз наведених норм, дозволяє зробити висновок, що тариф на послуги з утримання будинку встановлено Виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) у розмірі 8,02 грн за м?. Разом з цим, визначений тариф може бути змінено рішенням зборів співвласників.

Посилання позивача на те, що ним запропоновано співвласникам пропозицію про погодження нового тарифу шляхом підписання протоколу/листків письмового опитування і ця пропозиція розглянута та прийнято рішення від 05 жовтня 2018 року, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали цивільної справи такого рішення загальних зборів не містять, як і протоколів письмового опитування, на які посилається позивач.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що при нарахуванні оплати послуг з утримання будинку має бути застосований тариф 8,02 грн за квадратний метр. Враховуючи, що ОСОБА_1 є власником квартири, площа якої складає 72,5 м? то щомісячний платіж має становити 581,45 грн.

Окрім того, згідно даних Акту № 13 від 17 лютого 2020 року, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки ТОВ «Перший експертний центр» за адресою АДРЕСА_1, виявлено ряд порушень, зокрема у зв`язку із облаштуванням систем протипожежного захисту та димовидалення (а.с. 142-150, т. 2).

Дані вказаного акту спростовують твердження позивача щодо працездатності системи протипожежного захисту, а відтак і виконання робіт з обслуговування такої системи.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами відповідача про те, що фактично послуга «Технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем у разі їх наявності» не надавалась, відтак на підставі пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» тариф на вартість послуги, яка фактично не надається, підлягає зменшенню (8,02 - 0,1281 = 7,8919).

Щодо посилання в апеляційній скарзі про те, що позивачем неналежно надаються інші послуги, колегія суддів зазначає про таке.

Порядок оформлення претензій споживачів врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Так, відповідно до частин 1-5 статті 27 вищевказаного Закону у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.

У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг.

Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.

Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

Колегія суддів відхиляє надані відповідачем до суду першої інстанції акти-претензії від 14 грудня 2018 року, 31 березня 2019 року, 19 квітня 2019 року, 14 травня 2019 року, 24 травня 2019 року, 27 травня 2019 року, 24 червня 2019 року, 11 серпня 2019 року, 07 жовтня 2019 року, 28 жовтня 2019 року, 15 грудня 2019 року, 25 березня 2020 року, оскільки зазначені документи не містять відомостей про виклик управителя для перевірки якості наданих послуг. Окрім цього, в доданих актах-претензіях не вказано дату (строк) неякісного, на думку співвласників, надання послуг.

За таких обставин розмір заборгованості за період з 01 травня 2019 року по 31 липня 2020 року становить 8 580,45 грн (8,02 - 0,1281= 7,8919 (тариф) х 72,5 (площа квартири) = 572,03 х 15 (кількість місяців).

При цьому із розрахунку наданого позивачем до позовної заяви вбачається, що ним визнається факт оплати відповідачкою наданих позивачем послуг за березень 2020 року у розмірі 750 грн., тому загальний розмір заборгованості повинен становити 7830,45 грн.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Заперечуючи проти доводів позивача ОСОБА_1 не надала суду першої інстанції належних та допустимих доказів того, що вона здійснювала оплату наданих позивачем послуг за період із травня 2019 року по 01 серпня 2020 року , за виключенням сплати у 26 березня 2020 року 750 грн, (а.с. 160 т. 2), тому колегія суддів з врахуванням положень п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , п. 3 укладеного між сторонами 28 грудня 2017 року Договору №53/73 що вказані кошти повинна бути зараховані як оплата послуг за березень 2020 року у розмірі 572,03 грн та як часткова оплата послуг у розмірі 177,97 грн (750 - 572,05) за лютий 2020 року.

Доводи позивача про те, що ТОВ «Перший український експертний центр» припинив надання послуг з 05 березня 2021 року, колегія суддів відхиляє, як такі, що суперечать матеріалам справи.

Так, з даних складеного 31 липня 2020 року Акту приймання-передачі багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , установлено, що ТОВ «Перший український експертний центр» передало, а ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» прийняло будинок АДРЕСА_1 .

30 липня 2020 року між ТОВ «Управляюча компанія «Дія» та ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» укладено договір №30/07/20 про надання послуг з керування справами та утримання багатоквартирного будинку, який набув чинності з 01 серпня 2020 року. Згідно умов цього договору ТОВ «Управляюча компанія «Дія» зобов`язалась надати послуги за плату з керування справами та утримання багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» укладено ряд договір, зокрема із ТОВ «ВІЕС ЛІФТ» укладено договір №119 на технічне обслуговування та ремонт ліфтів ; із ОСОБА_2 укладено договір № 20200804 про надання послуг по вивезенню та знешкодження твердих побутових відходів; із ТОВ ВУФ «Охорона-сервіс» укладено договір №389/20 з цілодобового спостереження та технічного обслуговування систем протипожежного захисту; із ФОП ОСОБА_4 укладено договір №07-20 на виконання робіт по встановленню диспетчерського пульту; ФОП ОСОБА_4 укладено договір підряду №10-20 ТО на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту диспетчерського обладнання; ТОВ «СЕРВІСЛІФТ Україна» укладено договір №20-26-0 на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів.

До цих договорів долучено акти прийняття-здачі виконаних робіт (надання послуг), що виконувались в період після 01 серпня 2020 року.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що періодом нарахування має бути саме 01 травня 2019 року по 31 липня 2020 року, оскільки позивачем не доведено факт надання послуг в період з 01 серпня 2020 року по 05 березня 2021 року, тобто після передачі будинку ОСББ «ЖК «Французький квартал-4».

Таким чином нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних на розмір заборгованості, то апеляційний суд керується наступним.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Нарахування 3% річних та інфляційної складової до простроченого виконання грошового зобов`язання здійснюється на підставі ст. 625 ЦК України, відповідно до якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу положень законодавства України та усталеної практики Верховного Суду, можна дійти до висновку, що інфляційні нарахування та 3% річних, які нараховані на заборгованість відповідно до ст. 625 ЦК України та входять до позовних вимог по справі, не є неустойкою (штрафом, пенею) за своєю правовою сутністю, відповідно заборони їх нарахування в період карантинних обмежень передбачено не було.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 по справі №127/15672/16-ц викладено наступний правовий висновок:

"Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові".

Отже, положеннями Закону України від 17 березня 2020 року № 530-IХ на період дії карантину за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги заборонено нарахування та стягнення лише неустойки (штрафів, пені).

Положеннями згаданого Закону не передбачено заборон щодо нарахування судом на заборгованість за житлово-комунальні послуги на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України трьох відсотків річних та інфляційних втрат, які просив позивач стягнути за період з листопада 2017 року по 23 лютого 2022 року".

Вказана правова позиція є сталою, тотожні висновки містяться в постановах: Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 по справі 646/14523/15-ц, Верховного Суду від 03.02.2021 по справі № 910/14761/19, від 12.04.2017 по справі №906/1072/15, Верховного Суду України від 17.10.2011 по справі №6-42цс11, від 06.06.2012 по справі №6-49цс12, від 24.10.2011 по справі №6-38цс11 та в інших.

Колегія суддів зауважує, що згідно доданих до позовної заяви розрахунків заборгованості, нарахування 3% річних та інфляційної складової боргу здійснюється лише на ту заборгованість, яка виникла до введення на території України правового режиму воєнного стану, тобто до 24.02.2022.

Таким чином, нарахування до заборгованості за комунальні послуги та стягнення 3% річних та інфляційної складової боргу, що передбачено ст. 625 ЦК України, в період карантинних обмежень є правомірним та законним, виходячи з того, що 3% річних та інфляційні втрати не є неустойкою (штрафом, пенею), а входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіряючи правомірність нарахованих позивачем розрахункових сум 3% та інфляційних втрат згідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України, які заявив позивач і які стягнуті судом першої інстанції колегія суддів враховує, що позивачем з травня 2019 року по 01 серпня 2020 року не здійснювалася оплата послуг позивача за виключенням 750 грн сплачених 26 березня 2020 року, тому виходячи із суми що підлягала сплаті щомісячно із відповідачки - 572,03 грн за кожний місяць загальна сума 3 відсотків річних за період із дати нарахування сплати ( 20 число місяця, що слідує за місяцям в якому такі послуги надавалися) і до дати введення на території України правового режиму воєнного стану, тобто до 23.02.2022 повинна була складати 485,42 грн, із яких :

За травень 2019 року 46,03 грн ( 572,03 х 3/100 х 980 днів ( з 20.06.2019 по 23.02.2022))

За червень 2019 року 44,62 грн ( 572,03 х 3/100 х 950 днів ( з 20.07.2019 по 23.02.2022))

За липень 2019 року 43,16 грн ( 572,03 х 3/100 х 919 днів ( з 20.08.2019 по 23.02.2022))

За серпень 2019 року 41,70 грн ( 572,03 х 3/100 х 888 днів ( з 20.09.2019 по 23.02.2022)

За вересень 2019 року 40,29 грн ( 572,03 х 3/100 х 858 днів ( з 20.10.2019 по 23.02.2022)

За жовтень 2019 року 38,83 грн ( 572,03 х 3/100 х 827 днів ( з 20.11.2019 по 23.02.2022)

За листопад 2019 року 37,42 грн ( 572,03 х 3/100 х 797 днів ( з 20.12.2019 по 23.02.2022)

За грудень 2019 року 35,97 грн ( 572,03 х 3/100 х 766 днів ( з 20.01.2020 по 23.02.2022)

За січень 2020 року 34,52 грн ( 572,03 х 3/100 х 735 днів ( з 20.02.2020 по 23.02.2022)

За лютий 2020 року 10,32 грн ( 177,97 х 3/100 х 706 днів ( з 20.03.2020 по 23.02.2022)

За березень відсотки не нараховуються у зв`язку із здійсненням оплати,

За квітень 2020 року 30,30 грн ( 572,03 х 3/100 х 645 днів ( з 20.05.2020 по 23.02.2022)

За травень 2020 року 28,84 грн ( 572,03 х 3/100 х 614 днів ( з 20.06.2020 по 23.02.2022)

За червень 2020 року 27,44 грн ( 572,03 х 3/100 х 584 днів ( з 20.07.2020 по 23.02.2022)

За липень 2020 року 25,98 грн ( 572,03 х 3/100 х 553 днів ( з 20.08.2020 по 23.02.2022)

Крім того за вище вказаний період також підлягало стягненню із відповідачки на користь позивача і інфляційні втрати у розмірі - 1413 грн із яких :

За травень 2019 року 110,68 грн ( 572,03 х 119,349% ( з 20.06.2019 по 23.02.2022))

За червень 2019 року 114,80 грн ( 572,03 х 120,069% ( з 20.07.2019 по 23.02.2022))

За липень 2019 року 116,87 грн ( 572,03 х 120,431% ( з 20.08.2019 по 23.02.2022))

За серпень 2019 року 112,08 грн ( 572,03 х 119,594% ( з 20.09.2019 по 23.02.2022))

За вересень 2019 року 107,33 грн ( 572,03 х 118,762% ( з 20.10.2019 по 23.02.2022))

За жовтень 2019 року 106,65 грн ( 572,03 х 118,644% ( з 20.11.2019 по 23.02.2022))

За листопад 2019 року 108,01 грн ( 572,03 х 118,881% ( з 20.12.2019 по 23.02.2022))

За грудень 2019 року 106,65 грн ( 572,03 х 118,644% ( з 20.01.2020 по 23.02.2022))

За січень 2020 року 108,69 грн ( 572,03 х 119,001% ( з 20.02.2020 по 23.02.2022))

За лютий 2020 року 32,14 грн ( 177,97 х 118,057% ( з 20.03.2020 по 23.02.2022)

За березень інфляційні втрати не нараховуються у зв`язку із здійсненням оплати,

За квітень 2020 року 95,93 грн ( 572,03 х 116,769 % ( з 20.05.2020 по 23.02.2022))

За травень 2020 року 94,59 грн ( 572,03 х 116,536% ( з 20.06.2020 по 23.02.2022))

За червень 2020 року 98,62 грн ( 572,03 х 117,240% ( з 20.07.2020 по 23.02.2022))

За липень 2020 року 99,96 грн ( 572,03 х 117,475% ( з 20.08.2020 по 23.02.2022)).

Таким чином станом на дату введення на території України правового режиму воєнного стану, тобто станом на 24.02.2022 та заборону в подальшому нараховувати компенсаційні витрати у вигляді 3 відсотки річних та інфляційних втрат, а також враховуючи те, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом у травні 2022 року, то відповідачка у справі мала обов`язок сплатити позивачу компенсаційні витрати за прострочення виконання зобов`язання зі сплати витрат позивача на утримання житлового будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території біля вказаного будинку у розмірі 485,42 грн як три відсотки річних та 1413 грн інфляційних втрат.

Разом із тим оскаржуваним відповідачкою рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року розмір трьох відсотків річних визначений 180,13 грн, а інфляційні втрати у розмірі 104,63 грн.

Позивач у справі ТОВ «Перший український експертний центр» із вказаним рішенням суду першої інстанції в тому числі в цій частині ( щодо нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат) погодився та не оскаржив його.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року у справі № 201/2288/20 (провадження № 61-7154св22) зазначено, що «рішення суду здатне бути джерелом для набуття цивільних прав і обов`язків тільки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Рішення суду, як правомірна приватно-правова конструкція, не повинно використовуватися учасниками цивільного обороту всупереч його призначенню для набуття цивільних прав і обов`язків, за відсутності вказівки про це в актах цивільного законодавства».

Касаційний суд зауважив, що принцип заборони повороту до гіршого відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення).

Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги.

З урахуванням вище вказаного колегія суддів доходить висновку про залишення суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат у розмірі, який визначив суд першої інстанції при постановлення оскаржуваного рішення.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки позивач сплатив судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2270 грн ( а.с. 1 т.1) грн, а за результатами апеляційного перегляду справи позовні вимоги апеляційним судом визнанні обґрунтованими лише на 56% ( 8115,21 х 100/14603,85), тому у позивача є право на компенсації за рахунок відповідача понесених витрат по сплаті судового збору у такому ж розмірі 1271,20 грн ( 2270 х 56/100).

Разом з тим, оскільки апеляційну скаргу подану ОСОБА_1 задоволено частково на 11% (8115,21 х 100/9093,39 ), то відповідно вона має право на компенсацію за рахунок позивача у справі понесених витрат у такому ж розмірі від сплаченого судового збору, що складатиме 203,63 грн ( 1853,60 х 11/100).

Враховуючи взаємозалік сум судового збору, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1067,57 грн (1271,20 - 203,63).

Відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 скасувати та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (, 01042, м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, офіс 1004) заборгованість за наданні послуги за період з 01 травня 2019 року по 31 липня 2020 року у розмірі 7830, 45 грн, три відсотки річних у розмірі 180,13 грн, та інфляційні втрати у розмірі 104,63 грн, а всього 8115,21 грн. ( вісім тисяч сто п`ятнадцять гривень 21 копійка)

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (, 01042, м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, офіс 1004) на відшкодування витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції у розмірі 1067,57 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком випадків визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв