Справа № 364/709/25
Провадження № 2/364/399/25
04.11.2025 Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л. А.,
при секретарі судового засідання Голуб А.Л.,
учасники справи не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ»)
до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
До Володарського районного суду Київської області 05.08.2025 надійшов зазначений позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за трьома кредитними договорами у загальному розмірі 62 073,32 грн. та судові витрати (а.с. 8).
На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Дараган Ю.О. (довіреність від 05.12.2024, а.с. 103) у позовній заяві зазначила, що Відповідачем було укладено три кредитних договори, а саме: 15.10.2024 договір за № 8385430 з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»); 18.10.2021 договір за № 002/12138774-SP з Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (далі АТ «ТАСКОМБАНК»); 21.11.2024 договір за № 73869844 з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі ТОВ «1 БАНК»). За умовами названих кредитних договорів Відповідач отримала кредитні кошти, проте не надала своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами згідно з умовами цих договорів. Надалі названі Кредитори відступили право вимоги за цими договорами Позивачеві. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 62 073,32 грн., що включає таку заборгованість за названими договорами:
1) за договором від 15.10.2024 № 8385430 у загальному розмірі 26 929,18 грн., що включає:
10 353,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу («тіло» кредиту);
11 326,18 грн. заборгованості за відсотками;
5 250,00 грн. заборгованості за пенею і штрафами;
2) за договором від 18.10.2021 № 002/12138774-SP у загальному розмірі 18 993,94 грн., що включає:
9 993,23 грн. заборгованості за «тілом» кредиту;
9 000,71 грн. заборгованості за відсотками;
3) за договором від 21.11.2024 № 73869844 у загальному розмірі 16 150,20 грн., що включає:
10 000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу («тіло» кредиту);
350,20 грн. заборгованості за відсотками;
4 800,00 грн. заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом;
1 000,00 грн. заборгованості за комісією за надання кредиту.
Після виконання вимог частин шостої восьмої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 08.08.2025 відкрито провадження в справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву із запереченнями проти позову, роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; копії ухвали суду направлено сторонам, Відповідачу разом з копією позовної заяви з додатками, що повернулось без вручення (а.с. 108-110, 111).
Тому, враховуючи, що Відповідач копії зазначеної ухвали суду від 08.08.2025 про відкриття провадження та копій позовної заяви з додатками не отримала, повідомити її про надходження згаданого позову не вдалось і не вбачалось можливим, тому ухвалою суду від 24.09.2025 було змінено порядок розгляду справи та вирішено розглядати надалі цю справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін з метою забезпечення рівності сторін, права особи на захист, забезпечення належного повідомлення всіх учасників справи, в тому числі Відповідача, із застосуванням, у разі необхідності, правових механізмів, передбачених статтею 128 ЦПК України; встановлено Відповідачеві новий строк для подання відзиву; призначено розгляд справи на 14.10.2025 (а.с. 116-118), надалі відкладено на 04.11.2025 через першу неявку Відповідача.
У судові засідання представник Позивача не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджено, зокрема, довідками про доставку електронного документа в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) (а.с. 122-123, 134); у позовній заяві викладене письмове клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 8).
Відповідач у судові засідання 14.10.2025 та 04.11.2025 також не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась в порядку частин сьомої, восьмої, одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, що поверталися без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 126-127, 136-137), а також шляхом розміщення оголошень про її виклик у судові засідання на офіційному вебсайті Володарського районного суду Київської області вебпорталу Судової влади України (а.с. 132-133).
За наведених обставин Відповідач, місце фактичного проживання (перебування) якої невідоме, вважається належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою її місця проживання з отриманням відмітки на повістках про відсутність особи за цієї адресою (пункт 2 частини сьомої статті 128 ЦПК України), а також шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України (частина одинадцята статті 128, частина десята статті 130 ЦПК України).
Водночас суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності фактичного отримання Відповідачем судових повісток, виходить як з наведених положень статей 128, 130 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що встановлюють порядок направлення і вручення судових повісток, а також з обов`язку особи зареєструвати своє місце проживання.
Відповідно до норм статей 3, 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» повнолітня особа декларує місце свого проживання самостійно. Таке декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема, з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою.
Згідно вимогами пункту 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 (зі змінами), особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою; у разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором; за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Строки виконання особою обов`язку щодо декларування/реєстрації свого місця проживання визначені в пункті 5 названого Порядку.
З огляду на це обов`язок суду повідомити особу, зокрема про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення офіційної кореспонденції на адресу її зареєстрованого місця проживання, на переконання суду, прямо кореспондується з обов`язком особи зареєструвати своє місце проживання, тим самим повідомивши державу (державні органи, зокрема суди) про адресу отримання нею офіційної кореспонденції; невиконання особою такого обов`язку не може перешкоджати іншим особам захистити в суді свої права та законні інтереси (статті 55, 68 Конституції України).
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в позовній заяві (а.с. 8), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.
З наявних матеріалів справи судом встановлено, що між ТОВ «АВЕНТУС» (фінансовою установою, предметом діяльності якої є кредитування, а.с. 25-26, 43, 44-46) в особі директора Довгаля В.В., з одного боку, та Відповідачем ОСОБА_1 , з іншого боку, 15.10.2024 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 8385430, копія якого долучена до позовної заяви (а.с. 10-19) та який підписано Відповідачем електронним підписом шляхом застосування одноразового ідентифікатору «А6566». Ідентифікуючи Відповідача відомості (прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, паспортні дані, адреса місця проживання, електронної пошти, номери мобільних телефонів) наведено в розділі 10 цього Договору.
За умовами зазначеного Договору Кредитодавець надає Позичальникові (Відповідачу) кредит у розмірі 10 000,00 грн.; строк кредитування 357 днів; періодичність платежів кожен 21 день; стандартна процентна ставка фіксована 1,00 % в день; знижена процентна ставка 0,70 % в день, що застосовується за умови, якщо до 05.11.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за цією датою, буде сплачено кошти у розмірі не менше суми першого платежу, визначеного у Графіку платежів, або буде здійснено часткове дострокове повернення кредиту.
Надалі 29.10.2024 сторонами було укладено Додаткову угоду про збільшення суми кредиту на 500,00 грн., відтак загальний розмір кредиту склав 10 500,00 грн., інші умови залишено без змін; додаткова угода підписана Відповідачем також із застосуванням одноразового ідентифікатора «С2032» (а.с. 25-26).
Детальна інформація наведена у Таблицях обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток № 1 до Договору, а.с. 19-20, 26-28) та у Паспортах споживчого кредиту (а.с. 21-23, 29-30).
Відповідач частково здійснила погашення кредитної заборгованості за зазначеним кредитом, а саме: внесла один платіж 02.11.2024 у розмірі 1 494,50 грн., з яких 147 грн. пішло на погашення основного боргу та 1 347,50 грн. на оплату процентів. У зв`язку з цим виникла заборгованість, що підтверджується Карткою обліку Договору (розрахунок заборгованості), що складається з 10 353,00 грн. заборгованості за основним боргом («тіло» кредиту) та 11 326,18 грн. за відсотками (а.с. 32-34), загалом 21 679,18 грн.
Також Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за пенею у розмірі 5 250,00 грн., правомірність стягнення якої судом буде наведено нижче.
Надалі між Позивачем ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 06.06.2025 було укладено Договір факторингу № 06062025 (а.с. 35-39), за умовами якого Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Договором про споживчий кредит, що підтверджено копіями Акта прийому-передачі Реєстру Боржників та Витягу з цього Реєстру (а.с. 40-42).
Крім того, 18.10.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» (банківська установа, а.с. 64-65, 66) та Відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом подання Заяви-анкети щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank № 002/12138774-SP, копія якої з підписом Відповідача та її персональними даними додана до позовної заяви (а.с. 48-51).
Названа Заява-анкета, Публічна пропозиція разом з додатками складають Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank про функціонування ощадного рахунку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що укладений між Банком та Відповідачем.
Як вбачається зі змісту зазначеної Заяви-анкети, Відповідачеві 18.10.2021 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України на ім`я Відповідача, встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту у розмірі 100 000,00 грн.
Згідно з наданим Розрахунком заборгованості (а.с. 52) борг Відповідача за станом на 30.06.2025 за номером названого вище банківського рахунку складає 9 993,23 грн. за основним боргом («тіло» кредиту) та 9 000,71 грн. за відсотками, загалом 18 993,94 грн.
Надалі між Позивачем ТОВ «ЄАПБ» та АТ «ТАСКОМБАНК» 28.02.2024 було укладено Договір факторингу № НІ/11/16-Ф (а.с. 55-60), за умовами якого Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Кредитним договором (кредитною лінією), що підтверджено копіями Акта прийому-передачі Реєстру Боржників та Витягу з цього Реєстру (а.с. 61-63).
За умовами цього Договору Кредитодавець надає Позичальникові (Відповідачу) кошти у кредит у розмірі 10 000 грн.; строк кредитування 17 днів (до 07.12.2024); денна процентна ставка 0,794 %, 4,00 % за понадстрокове користування позикою; 4,00 % пеня; орієнтована реальна річна процентна ставка 1 697,91 %; комісія за надання кредиту 1 000,00 грн. (а.с. 69).
Детальна інформація наведена у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток № 1 до Договору, а.с. 75) та у Паспорті споживчого кредиту (а.с. 76-77).
При цьому пунктом 7.1 цього Договору (а.с. 71) для продовження строку кредитування передбачено укладення сторонами додаткової угоди, яка в матеріалах справи відсутня, суду Позивачем не надана, про укладення такої угоди суд не повідомлено.
За таких обставин суд вважає такою, що підлягає задоволенню вимога про стягнення відсотків за користування кредитом лише у межах 17-денного строку кредитування, первісно визначеного Договором (пункт 2.2).
Відомостей щодо виконання Відповідачем умов зазначеного Договору та сплати нею платежів на погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять.
У зв`язку з цим суд вважає доведеною наявність заборгованості Відповідача за цим Договором, що складається з 10 000,00 грн. заборгованості за основним боргом («тіло» кредиту), 350,20 грн. заявленої заборгованості за відсотками та 1 000,00 грн. заборгованості за комісією за надання кредиту, загалом 11 350,20 грн.
Разом з тим, між ТОВ «1 БАНК» та Позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу від 27.03.2025 № 27/03/25 (а.с. 78-82), строк дії якого продовжувався, що підтверджено Додатковою угодою до цього Договору (а.с. 83). За умовами цього Договору Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Договором позики, що підтверджено що підтверджено Витягом з Реєстру боржників № 2 (а.с. 86).
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В ухвалі суду від 08.08.2025 про відкриття провадження у цій справі, а також в ухвалі суду від 24.09.2025 про зміну порядку розгляду справи сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті 12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частиною першою статті 509, частиною першою статті 525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За визначеннями частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
При цьому за положеннями частин першої, другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо ж сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості, а так само і порядок вчинення електронних правочинів, зокрема й кредитних договорів, тобто із застосуванням згаданих інформаційно-комунікаційних систем визначено Законом України «Про електронну комерцію», зокрема статтею 11 цього Закону.
За визначенням пунктів 5, 7 частини першої статті 3 названого Закону електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; а електронний правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
Відповідно до норм частин третьої, шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; такий договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Така відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: а) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; б) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; в) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання електронного правочину. Таким електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 цього Закону).
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 названого Закону).
Крім того, Верховний Судом неодноразово зазначалося на правильності ідентифікації (верифікації) відповідного суб`єкта електронної комерції (Позичальника за кредитним договором) в інформаційній системі з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти (зокрема, постанова від 31.01.2024 у справі № 671/1832/20).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Частинами першою, другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зроблено висновок про те, що щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування; право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. При цьому Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання.
З огляду на це, як встановлено судом і наведено вище, відсутні підстави для стягнення з Відповідача відсотків, нарахованих за межами строку кредитування, визначеного Договором від 21.11.2024 № 73869844.
Крім того, Закон України «Про споживче кредитування» надає право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Так, згідно з приписами частини другої статті 8 названого Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).
Відповідно до положень статті 49 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Разом з тим, 17.03.2022 набрав чинності Закон України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, наведені положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України стосуються правовідносин, що виникли з договору позики та/або кредитного договору, за умовами яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем).
Загальновідомо, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався й діє дотепер.
З огляду на це та враховуючи, що Відповідачу було нараховано Позивачем (первісним Кредитором) штрафні санкції (пеню) за Договором від 15.10.2024 № 8385430, що підлягав виконанню у період дії воєнного стану, тому ця пеня підлягає списанню на підставі імперативного припису пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому позовна вимога у частині стягнення з Відповідача заборгованості за пенею у розмірі 5 250,00 грн. не підлягає задоволенню.
За загальним визначенням правонаступництво це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого; правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні; його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути, зокрема, відповідний договір, на підставі якого воно виникло (зокрема, постанова Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 910/1972/17).
Відповідно до статті 512 ЦК України підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Так, зокрема, згідно зі статтею 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України); заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України).
Зважаючи на усе викладене вище, суд вважає, що Відповідач не виконала умови трьох кредитних договорів, права вимоги за якими згідно з відповідними договорами факторингу перейшли до Позивача; не виконала взяті на себе грошові зобов`язання, а заявлені Позивачем до стягнення розміри заборгованості за основними зобов`язаннями, процентами, нарахованими у межах визначених договором строків кредитування, та одноразовою комісією за надання кредиту відповідає визначеним зазначеними договорами умовам, що підтверджено належними і допустимими доказами, а відтак наявні підстави для задоволення позову частково, оскільки у стягненні заявлених сум пені та процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, слід відмовити.
Відтак, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково і стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості у розмірі 52 023,32 грн., що включає:
1) за Договором про надання споживчого кредиту від 15.10.2024 № 8385430 у загальному розмірі 21 679,18 грн. (10 353,00 грн. основний борг + 11 326,18 грн. відсотки);
2) за Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг від 18.10.2021 № 002/12138774-SP у загальному розмірі 18 993,94 грн. (9 993,23 грн. основний борг + 9 000,71 грн. відсотки);
3) за Договором про надання коштів у кредит від 21.11.2024 № 73869844 у загальному розмірі 11 350,20 грн. (10 000,00 грн. основний борг + 350,20 грн. відсотки + 1 000,00 грн. комісія за надання кредиту).
У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.
Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (83,81 %).
Враховуючи, що розгляд справи здійснено за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось (частина друга статті 247 ЦПК України).
Повне рішення суду складено у визначений частиною шостою статті 259 ЦПК України строк згідно з порядком обчислення процесуального строку, закінчення якого припадає на неробочий день (частина третя статті 124 ЦПК України), з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності судді з 06.11.2025 та перебування судді у відпустці до 24.11.2025 включно.
Відповідно до статей 15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 639, 1054, 1077 Цивільного кодексу України, статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей 8, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та керуючись статтями 2-4, 12, 13, 124, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 289, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Копії повного заочного рішення суду направити учасникам справи.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою Відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення; така заява про перегляд заочного рішення подається в письмовій формі та повинна відповідати вимогам статті 285 ЦПК України.
Заочне рішення суду може бути оскаржено Позивачем у загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи цей строк з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного тридцятиденного строку, якщо протягом цього строку не було подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копія скороченого рішення суду (вступної та резолютивної частин) може бути видана присутнім у судовому засіданні учасникам справи за їх заявою негайно після проголошення рішення.
Повне рішення суду складено 25.11.2025.
Суддя Л. А. Макаренко