ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1918/25 Справа № 691/1452/24 Категорія: на ухвалу Головуючий по 1 інстанції Подорога Л.В. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Петруніна Вікторія Віталіївна

відповідач ОСОБА_2

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник позивача адвокат Петруніна Вікторія Віталіївна

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Петруніної Вікторії Віталіївни на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 14 січня 2025 року відкрито провадження у справі.

Судом здійснено всі заходи для повідомлення відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи в суді.

12 квітня 2024 року на адресу суду повернувся конверт поштового відправлення з повідомленням про розгляд справи, адресований на адресу відповідача ОСОБА_2 з поміткою, що адресат знаходиться в ЗСУ.

19 травня 2025 року Городищенським районним судом Черкаської області зроблено запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання повідомлення, чи проходить ОСОБА_2 , 1986 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відома адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , військову службу в складі ЗСУ.

27 травня 2025 року на адресу суду надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_2 № 863 від 23 травня 2025 року про те, що ОСОБА_2 проходить військову службу в ЗСУ.

18 серпня 2025 року на адресу суду надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1021/14/3491 від 08 липня 2025 року про те, що громадянин ОСОБА_2 1986 року народження з 24 лютого 2022 року призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлений до військової частини Ахххх ( АДРЕСА_3 ). Іншої інформації на день надання відповіді щодо громадянина ОСОБА_2 у ІНФОРМАЦІЯ_4 немає.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2025 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до закінчення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі ЗСУ.

Ухвала суду обґрунтована тим, що положеннями ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі до перебування сторони у складі ЗСУ. Суд вжив заходів для встановлення місця проходження військової служби відповідачем ОСОБА_2 , однак позитивного результату це не принесло. Судом враховано, що відповідач не ухиляється від явки до суду, а виконує свій обов`язок по захисту батьківщини від збройної агресії рф. Сторона позивача не скористалася своїм правом заявити клопотання про витребування доказів, зокрема в Міністерства оборони України, а суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою збирати докази, оскільки це суперечитиме основним засадам цивільного судочинства.

Суд визнав за неможливе позбавити відповідача ОСОБА_2 реалізації наданих йому Конституцією України та ЦПК України прав як відповідача на підставі того, що державні органи не володіють інформацією щодо місця перебування особи, що ризикує своїм життям задля забезпечення збереження цілісності та суверенітету держави, а також на підставі бездіяльності сторони позивача, яка не вжила жодних заходів з метою встановлення місця перебування особи, до якої заявлено позовні вимоги.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Петруніна В.В. просить скасувати ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції постановив ухвалу про зупинення провадження у справі з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказано, що суд вправі відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України за умови недоведеності факту перебування заявника у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення АТО.

Відповідно до п. 12 Порядку про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу. Наявні в матеріалах справи докази не містять інформації про переведення на воєнний стан або залучення до виконання завдань у зоні бойових дій військовою частиною, в якій перебуває відповідач на військовій службі, не надано підтвердження перебування відповідача у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, тому в суду першої інстанції були відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Під час здійснення заходів про повідомлення відповідача про розгляд справи, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 відсутній за адресою свого місцезнаходження в зв`язку з перебуванням в ЗСУ, що підтверджується конвертом поштового відправлення, адресованого на його адресу та повернутого на адресу суду без вручення адресату (а.с. 73).

При вирішенні питання про зупинення провадження у справі судом першої інстанції вжито заходів для встановлення місця проходження військової служби відповідачем ОСОБА_2 , зокрема 19 травня 2025 року направлено запит № 691/1452/24/10217/2025 (а.с. 77) до ІНФОРМАЦІЯ_5 про надання інформації чи проходить на даний час ОСОБА_2 , 1986 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 інша відома адреса місця проживання: АДРЕСА_2 військову службу у складі ЗСУ.

Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 № 863 від 23 травня 2025 року (а.с. 78) ОСОБА_2 проходить військову службу в складі ЗСУ.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 № 1021/14/3491 від 08 липня 2025 року (а.с. 87) вбачається, що ОСОБА_2 , 1986 року народження з 24 лютого 2022 року призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлений до військової Ахххх (м. Біла Церква, Київська обл.).

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що кожному забезпечується право на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист, який має здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Доводи апеляційної скарги, про те, що судом не було достовірно встановлено, а матеріали справи не містять доказів, що відповідний підрозділ (військова частина), в якій перебуває відповідач переведена на воєнний стан, зокрема бере участь у виконанні бойових завдань, а тому зупинення провадження у справі є необґрунтованим відхиляються колегією суддів з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не ухиляється від явки до суду, а виконує свій обов`язок по захисту батьківщини від збройної агресії сусідньої держави. Органами ТЦК та СП підтверджено факт проходження ним військової служби, однак інформацією щодо місця перебування відповідача суду не надано. Судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що позивачем та його представником не заявлялося відповідного клопотання про витребування доказів, в тому числі в Міністерства оборони України щодо надання інформації чи проходить відповідач військову службу в тилових частинах, чи знаходиться безпосередньо в зоні бойових дій, а суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою збирати докази, оскільки це суперечитиме основним засадам цивільного судочинства.

Колегія суддів при наданню оцінки мотивів ухвали суду враховує, що норми ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, ЗУ «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ та Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з точки зору їх взаємозв`язку вказують на те, що введення на території всієї України Указом воєнного стану для забезпечення відсічі та стримування агресії російської федерації, зокрема можливостями ЗСУ передбачають, що настає особливий період, упродовж якого, зокрема здійснюється мобілізація.

У зв`язку з цим, з оголошенням воєнного стану на всій території України ЗСУ починає функціонувати на всій території України в умовах особливого періоду, який передбачає переведення ЗСУ у повному складі на території усієї України на воєнний стан, зокрема організацію і штат воєнного часу.

Відповідно, будь-який військовослужбовець в Україні, мобілізований до ЗСУ, який здійснює військову службу у конкретній військовій частині під час воєнного стану, введеного Указом, є таким, що перебуває у штаті ЗСУ, які переведені на воєнний стан.

Військовослужбовець може перебувати у військовій частині ЗСУ, яка не задіяна до ведення воєнних (бойових) дій, але це не виключає його оперативного відрядження до іншої військової частини, яка задіяна у відповідних діях.

Оскільки будь-яких об`єктивних даних про те, що відповідач проходить службу в тилових частинах і може приймати участь в судових засіданнях судом першої інстанції встановлено не було, тому висновок суду про зупинення провадження у справі є обґрунтованим, не спростований доводами апеляційної скарги, яким суд апеляційної інстанції дав належну правову оцінку та не призведе до позбавлення відповідача реалізації наданих йому Конституцією та ЦПК України прав лише на підставі того, що державні органи не володіють інформацією щодо місця перебування особи, яка ризикує своїм життям задля збереження цілісності та суверенітету держави, а також на підставі бездіяльності сторони позивача, яка не вжила жодних заходів з метою встановлення місцеперебування особи, до якої заявлено вимоги.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Петруніної Вікторії Віталіївни залишити без задоволення.

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді