Справа № 154/2297/23 Головуючий у 1 інстанції: Пустовойт Т. В.
Провадження № 22-ц/802/1293/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_3 , на ухвалу Володимирського міського суду Волинської області від 10 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Володимирського міського суду Волинської області перебуває цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Від відповідача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження, в якому він зазначив, що є військовослужбовцем Збройних Сил України і проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 04.08.2020 по теперішній час, що підтверджується довідкою (форма 5) № 858 від 15.09.2025 в період 27.03.2023 по 27.06.2025 перебував у службовому відрядженні, з метою виконання завдань відповідно до бойового розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що підтверджується витягом з наказу № 129 від 26.06.2025 по теперішній час перебуває у службовому відрядженні до окремого розпорядження в м. Дніпро, з метою виконання спеціальних бойових завдань, що підтверджується витягом з наказу № 192 від 27.06.2025, що є підставою для зупинення судом провадження по справі.

Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 10 жовтня 2025 року постановлено зупинити провадження у цивільній справі №154/2297/23, провадження № 2/154/712/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу аліментів на утримання неповнолітньої дитини до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

В апеляційній скарзі позивач, в інтересах якої діє її представник, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення даного клопотання, окрім того таке зупинення порушує право дитини на отримання аліментів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки позивачем оскаржується ухвала суду про зупинення провадження у справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 28 листопада 2025 року тобто, дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України і проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 04.08.2020 по теперішній час, що підтверджується довідкою (форма 5) № 858 від 15.09.2025 в період 27.03.2023 по 27.06.2025 перебував у службовому відрядженні, з метою виконання завдань відповідно до бойового розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що підтверджується витягом з наказу № 129 від 26.06.2025 по теперішній час перебуває у службовому відрядженні до окремого розпорядження в м. Дніпро, з метою виконання спеціальних бойових завдань, що підтверджується витягом з наказу № 192 від 27.06.2025.

Такий висновок суду є правильним та ґрунтується на законі.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів цивільного судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.

Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом в інтересах виконання завдань судочинства.

Дотримання судом процесуальних норм під час зупинення провадження у справі сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані.

У цивільному процесі підстави зупинення провадження регламентовані статтями 251 та 252 ЦПК України. Стаття 251 ЦПК України встановлює обов`язок для суду зупиняти провадження у справі на відміну від статті 252 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зазначені норми права забезпечують дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси.

Ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

За таких обставин прохання військовослужбовця, який є стороною або третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, продовжити розгляд справи, незважаючи на його військову службу, суд має врахувати як достатню підставу не зупиняти провадження у справі.

Тобто якщо учасник справи, права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагне продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство. У такий спосіб суд забезпечить баланс між вимогами процесуальних норм права, справедливістю та ефективністю правосуддя.

Подібні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 15 серпня 2023 року у справі № 174/760/21 та від 20 грудня 2023 року у справі № 522/20606/21. Так, у справі № 174/760/21 позивач, який був призваний на військову службу по загальній мобілізації та направлений до військової частини, заперечував проти зупинення провадження у справі, проте відповідач наполягав на зупиненні провадження у справі з апеляційного перегляду рішення, ухваленого не на його користь. Урахувавши наведені обставини, а також те, що приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан та покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи, Касаційній цивільний суд у складі Верховного Суду вважав, що апеляційний суд дійшов неправильного висновку про зупинення провадження, оскільки інститут зупинення провадження у справі не може бути застосований у цій справі на шкоду інтересам позивача, меті цього інституту та принципам цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року № 754/947/22 9 провадження № 14-74цс 25) звернула увагу на те, що про своє волевиявлення проти зупинення провадження та прагнення продовжувати розгляд справи військовослужбовець - сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, може заявити у позовній заяві, апеляційній чи касаційній скарзі, відзиві на них або відповіді на відзив, а також у будь-якій іншій заяві або клопотанні у справі, адресованих суду.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що коли суд вирішує питання щодо зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, в оцінці процесуального обов`язку щодо зупинення провадження йому потрібно враховувати особисту думку сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, яка перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Якщо військовослужбовець наполягає на розгляді справи без його участі чи за участю його представника, то в суду немає підстав для зупинення провадження у справі.

Упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації для застосування судом пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд має отримати докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на військовій службі.

Системне тлумачення пункту 2 частини першої статті 251 та статті 254 ЦПК України дозволяє зробити висновок про те, що підставами для поновлення зупиненого на підставі цієї процесуальної норми права провадження у справі можуть бути: припинення, у тому числі призупинення, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань під час дії воєнного стану в Україні; припинення воєнного стану в Україні, навіть якщо відповідні особи продовжують військову службу у певній військовій частині, якщо тільки ця військова частина не залишається переведеною на воєнний стан через запровадження / збереження цього стану для певної території України або не залучена до проведення антитерористичної операції.

Установивши, що надані відповідачем докази, а саме: довідка (форма 5) № 858 від 15.09.2025 в період 27.03.2023 по 27.06.2025 підтверджує перебування відповідача ОСОБА_2 у службовому відрядженні, з метою виконання завдань відповідно до бойового розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що підтверджується витягом з наказу № 129 від 26.06.2025 по теперішній час перебуває у службовому відрядженні до окремого розпорядження в м. Дніпро, з метою виконання спеціальних бойових завдань, що підтверджується витягом з наказу № 192 від 27.06.2025.

Наданий відповідачем доказ не був спростований стороною позивача, а суд діяв з урахуванням імперативності приписів частини 1 статті 251 ЦПК України.

За такого, доводи позивача, що наданими відповідачем довідками не підтверджено, що ОСОБА_2 бере участь у виконанні бойових завдань, відхиляються апеляційним судом як неспроможні, оскільки станом на дату постановлення ухвали про зупинення провадження в справі воєнний стан в Україні не скасовано, а отже, не виключено, що відповідач, який проходить військову службу у військовій частині та бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, в подальшому також буде залучений до участі у бойових діях в разі такої необхідності, і період такого залучення може припасти на дні судових засідань.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що інтереси відповідача в межах розгляду даної цивільної справи, не представлені професійним адвокатом, що в свою чергу свідчитиме про порушення прав та інтересів ОСОБА_2 , який у зв`язку з його мобілізацією позбавлений можливості участі в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних доказів для зупинення провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України фактично зводяться до незгоди позивача зі встановленими судом першої інстанції обставинами справи та здійсненою ним оцінкою доказів.

Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, ОСОБА_1 не позбавлена права ініціювати питання про поновлення провадження шляхом подання до суду відповідного клопотання.

При цьому зупинення провадження у справі про зміну способу стягнення аліментів не порушить права дитини, оскільки це означає, що суд тимчасово призупиняє розгляд справи, а основний судовий наказ або рішення про стягнення аліментів залишається чинним, і стягнення триває за попереднім способом.

Доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення обставин справи, переоцінки доказів, які були предметом судового розгляду і яким суд надав правильну правову оцінку, а тому не слугують підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 268, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Володимирського міського суду Волинської області від 10 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: