Справа № 739/1891/25
Провадження № 2/739/544/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 листопада 2025 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Лукаш Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі позивач), діючи через свого представника Пархоменко М.А., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №20.02.2025-100001353 від 20 лютого 2025 року в розмірі 47 365 грн. 40 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримав від позивача кредиту розмірі 14 000 грн. на 168 дні зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі від 0,5% до 1% на день. Також сторонами було погоджено сплату відповідачем комісії у розмірі 700 грн. 00 коп., що становить 5% від наданого кредиту та комісії за подальше обслуговування кредиту в розмірі по 700 грн. 00 коп. У подальшому відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 47 365 грн. 40 коп., що підлягає стягненню на користь позивача.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. При цьому у позовній заяві міститься її клопотання про розгляд справи без її участі та про відсутність заперечень проти розгляду справи без участі відповідача з постановлення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча викликався до суду належним чином, зокрема як шляхом надіслання повістки про виклик за адресою його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, яка повернулася до суду з відміткою про відсутність відповідача за вказаною адресою, так і шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України. За таких обставин, відповідно до пункту 4 частини сьомої статті 128, статті 130 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду. При цьому останній заяв по суті справи та про розгляд справи без його участі до суду не подав.

Заяви та клопотання учасників справи

Інших заяв та клопотань від представника позивача та відповідачки не надходило.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 12 вересня 2025 року судом відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі, при цьому роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов та заперечення, а позивачу, у разі подання відповідачем відзиву, право подати відповідь на відзив, а також визначено необхідні для вчинення вказаних дій строки.

У зв`язку з розглядом справи у порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи без його участі та відзиву на позов не подав, беручи до уваги позицію представника позивача, суд ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 20 лютого 2025 року між позивачем та відповідачем шляхом подання пропозиції (оферти) та її прийняття (акцепту) було укладено кредитний договір №20.02.2025-100001353, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу на 168 днів кредит у розмірі 14 000 грн. 00 коп. (а.с. 12-18).

Вказаний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора Е894 (а.с. 15) та шляхом обміну електронними повідомленнями, що передбачено положеннями статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, винесеній 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.

Сторонами вказаного кредитного договору було погоджено денну процентну ставку за кредитом у розмірі 1 % за кожен день строку користування кредитом протягом перших семи періодів користування кредитом згідно графіку, тобто до 28 травня 2025 року, та у розмірі 0,5% на день протягом наступних чергових періодів, тобто з 29 травня 2025 року, а також погоджено сплату відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 700 грн. 00 коп. та комісії за обслуговування кредиту, яка нараховується протягом трьох періодів у розмірі по 700 грн. 00 коп. (а.с. 16-17).

Крім того, пунктом 17 договору було передбачено, що за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання нараховується неустойка у розмірі 210 грн. 00 коп. (а.с. 17).

Згідно пункту 4 договору відповідач зобов`язався повернути кредиту строку до 06 серпня 2025 року (а.с. 16).

З повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на виконання кредитного договору №20.02.2025-100001353 на картку відповідача 11 березня 2025 року було перераховано кошти в сумі 6 300 грн. 00 коп. (а.с. 30).

Будь-які докази того, що між позивачем та відповідачем укладалися інші кредитні договори, а також, що позивач надавав відповідачу на виконання вказаного вище кредитного договору кошти в сумі, більшій, ніж 6 300 грн. 00 коп., матеріали справи не містять, хоча саме на позивача в силу положень статті 81 ЦПК України покладено обов`язок доведення факту надання кредитних коштів у розмірі, про який заявлено у позові.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджується факт надання позивачем відповідачу кредиту на виконання кредитного договору №20.02.2025-100001353 у розмірі 6 300 грн. 00 коп.

Згідно відомостей, які містяться у позовній заяві, відповідач здійснював платежі на погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема: 04 березня 2025 року на суму 4 800 грн. 00 коп., 28 березня 2025 року два платежі на суми 2 500 грн. 00 коп. та 1 400 грн. 00 коп., 05 квітня 2025 року на суму 1 700 грн. 00 коп. (а.с. 3).

Згідно довідки-розрахунку, що міститься у матеріалах справи, позивачем визначено заборгованість відповідача за вказаним вище кредитним договором у розмірі 47 365 грн. 40 коп., з яких: 18 160 грн. 00 коп. основний борг, 17 368 грн. 00 коп. проценти, 2 030 грн. 00 коп. комісія за обслуговування, 9 807 грн. 40 коп. неустойка (а.с. 31).

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належний йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суд зазначає, що частиною першою статті 16 Закону України №1734-VIII передбачено, що споживач має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних платежів. Договором про споживчий кредит може бути передбачено обов`язок повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення споживчого кредиту з оформленням відповідного документа.

Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних платежів, кредитодавець зобов`язаний здійснити відповідне коригування зобов`язань споживача у бік їх зменшення та на вимогу споживача надати йому новий графік платежів. Договором про споживчий кредит може встановлюватися порядок дострокового повернення споживчого кредиту з урахуванням положень частини третьої цієї статті.

Згідно статті 19 Закону України №1734-VIII у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:

1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;

2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;

3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Як з`ясовано судом, відповідач отримав від позивача 20 лютого 2025 року кредит у розмірі 6 300 грн. 00 коп.

При цьому вже 04 березня 2025 року він сплатив на його погашення 4 800 грн. 00 коп. На той час йому мало бути нараховано за 13 днів користування кредитом 13% від тіла кредиту, що становить 819 грн. (6 300 грн. 00 коп. х13%).

Оскільки сплачена відповідачем сума коштів мала бути направлена на погашення тіла кредиту, то станом на 04 березня 2025 року у відповідача перед позивачем існувала заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 500 грн. 00 коп. (6 300 грн. 00 коп. 4 800 грн. 00 коп.), заборговність за відсотками у розмірі 819 грн. 00 коп. та заборгованість за комісією у розмірі 700 грн. 00 коп.

28 березня 2025 року відповідач здійснив на погашення заборгованості за кредитом два платежі у суми 2 500 грн. 00 коп. та 1 400 грн. 00 коп., а загалом на суму 3 900 грн. 00 коп.

При цьому,за 25 днів користування кредитним коштами у розмірі 1 500 грн. 00 коп., у період з 04 по 28 березня 2025 року, позивач мав право нарахувати 25% від суми заборгованості, що становить 375 грн. 00 коп. Також відповідачу станом на 28 березня 2025 року було нараховано комісій на суму 1 400 грн. 00 коп.

Отже, сплачені відповідачем кошти у сумі 3 900 грн. 00 коп. повністю погасили його заборгованість за кредитним договором №20.02.2025-100001353 у розмірі 3 200 грн. 00 коп. (1 500 грн. 00 коп. + 375 грн. 00 коп. + 1 400 грн. 00 коп.).

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що вже станом на 28 березня 2025 року відповідач не мав заборгованості за кредитним договором №20.02.2025-100001353 від 20 лютого 2025 року, відповідно вимоги позивача про стягнення з нього на свою користь заборгованості за вказаними договором у розмірі 47 365 грн. 40 коп. є необґрунтованими та задоволення не підлягають, відповідно у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Судові витрати

Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. (а.с. 34), при цьому відповідачем судові витрати не здійснювалися.

Оскільки позов задоволення не підлягає, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 81-83, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №20.02.2025-100001353 від 20 лютого 2025 року відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, який має право подати її до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду у загальному порядку в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-а

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Чепурко