Справа №592/8069/25
Провадження №2/592/2066/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., без фіксації процесуальної дії технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом адвоката Бєломар Катерини Олександрівни, в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що у період з 18.11.2011 року позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу у подружжя народилася дитина, син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 19.12.2016 року, сторони почали проживати окремо, син залишився проживати з позивачкою. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.12.2019 року по справі № 592/13425/19 шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку із несплатою відповідачем аліментів утворилась заборгованість в розмірі 226 897,50 грн Жодних перешкод у виховані сина чи спілкуванні з відповідачем ОСОБА_1 не чинила. На сьогодні позивачка перебуває у іншому шлюбі, син ОСОБА_4 проживає разом з нею та її новим чоловіком, а також з їхнім спільним сином ОСОБА_5 . ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за молодшим сином, а відтак всю сім`ю утримує її новий чоловік. ОСОБА_4 вважає вітчима батьком, оскільки він виховує його як рідного. Відповідач самоусунувся від матеріального забезпечення дитини, переклав тягар утримання на позивача. Батько дитини є фізично здоровим, офіційно не працює, приховує свій дохід, участі у вихованні сина не бере, не відвідує його та не спілкується з ним.

У зв`язку з цим, позивач та її представник вважають наявними підстави для позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 23.05.2025 року відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання з участю сторін.

Ухвалою суду від 23.06.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

Судом були витребувані відомості із Державної прикордонної служби щодо перетину державного кордону відповідачем ОСОБА_2 .

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала із зазначених в ньому підстав, просила задовольнити.

Представник третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради Погрібна О.С. в судове засідання не з`явилася, підтримала раніше поданий висновок Управління про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; розгляд справи просила проводити без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 неодноразово повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду справи, шляхом надіслання повідомлень про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання останнього, та здійсненням оголошення на офіційному сайті судової влади, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позовну заяву не надав, що не позбавляє суд можливості розглянути справу по суті у його відсутність за наявними в справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 18.11.2011 року позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.12.2019 року по справі № 592/13425/19 шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.11 на зв.-12). Від шлюбу у подружжя народилася дитина, син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.11.2013 року, виданим Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції (а.с.9 на зв.).

Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади, місця проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за місцем проживання матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8 на зв.-9).

Відповідно до довідки, виданої Сумським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 15 Сумської міської ради від 03.04.2025 № 01-2-/210, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на час надання довідки навчався в 5-А класі Сумського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 15 Сумської міської ради. Мати ОСОБА_1 відвідує всі заходи у закладі. Батько ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з вчителями, не цікавиться умовами перебування дитини в закладі, не відвідує батьківські збори (а.с.13).

Постановою державного виконавця Ковпаківського ВДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 18.03.2021 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 (а.с.13 на зв.-14).

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що у ОСОБА_2 наявна заборгованість з 02.09.2019 до 01.03.2025 року в сумі 223 897,50 (а.с.16 на зв. - 17).

Також Довідкою про неотримання аліментів підтверджується факт того, що ОСОБА_1 не отримувала аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 від батька, платника аліментів ОСОБА_2 за період з 01.06.2024 по 30.11.2024 р. (а.с.15 на зв.).

До суду наданий висновок № 947/27.1-26 від 06.06.2025 року щодо можливості позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проведення бесіди з позивачкою ОСОБА_1 встановлено, що колишній чоловік, з того часу як шлюб між ними розірвано, припинив брати участь у вихованні, розвитку, утриманні сина. ОСОБА_2 давно проживає в Польщі, не цікавиться життям дитини, не дбає про здобуття ним належної освіти та не виконує свої батьківські обов`язки. Всі питання щодо виховання ОСОБА_3 вирішуються ОСОБА_1 самостійно, без підтримки ОСОБА_2 . Батько не вітає зі святами, не дарує подарунки, не надає моральної чи матеріальної підтримки, взагалі не спілкується із сином. Новий чоловік ОСОБА_1 , з яким у них також є спільна дитина, повністю взяв на себе обов`язки батька: займається його вихованням, проводить з ним вільний час.

У підсумку зазначено, що Управління «Служба у справах дітей» СМР вважає за можливе позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків (а.с.37-37 на зв.).

Між сторонами склалися сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 3 статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як зазначено в ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року по справі №753/2025/19, де також вказано, що оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 є біологічним батьком неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак він не бере ніякої участі у вихованні дитини, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з сином та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, не підтримує та не сприяє досягненням сина, що суперечить забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до відповіді на запит до Державної прикордонної служби України встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виїхав через пункт пропуску Краківець 09.03.2019 року. Більше на територію України не повертався.

Згідно Висновку про можливість позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зазначено про будь-які заяви про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною чи з інших питань щодо виховання сина, до Управління від ОСОБА_2 не надходили. Управління «Служба у справах дітей» СМР вважає за можливе позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, враховуючи викладене та аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, позбавивши ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про сина, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що суперечить забезпеченню інтересів дитини; будь-яких доводів та аргументів на спростування встановлених обставин відповідачем надано не було.

Керуючись ст.ст. 7, 150, 155, 164, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 76-83, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Бєломар Катерини Олександрівни, в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, місцезнаходження: м. Суми, вул. Харківська, буд. 35, .

Суддя Ірина ФОМЕНКО