РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом, в якому зазначило, що 16.10.2019 року між ТОВ «Мілоан» як кредитором та ОСОБА_1 позичальником, укладено кредитний договір в електронному вигляді, з визначеним учасниками такого правочину строком користування кредитними коштами, передбаченої до сплати відсоткової ставки та інших платежів.

Сторона зауважує, що 20.02.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до боржників, у тому числі, відносно відповідача ОСОБА_1 .

З огляду на зміст зобов`язальних положень кредитного договору, від виконання якого позичальник ухиляється, станом на день звернення із позовом виникла заборгованість в сумі 32 700,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 16 500,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 1200,00 грн. комісія, 5000,00 грн. - штрафи.

Посилаючись на вимоги ст.1054 ЦК України, що визначає загальні ознаки кредитних правовідносин, ст. 629 ЦК України щодо обов`язовості виконання договору сторонами, а також звертаючись до вимог ст.ст. 526, 625 ЦК України в розрізі недопущення односторонньої відмови від договору, правових наслідків прострочення виконання зобов`язання, позивач просить стягнути на його користь суму заборгованості за кредитним договором, відшкодувати судові витрати: з оплати судового збору- 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу 8000,00 грн.

Ухвалою суду від 08.09.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи містять кредитний договір від 16.10.2019 року з визначенням його сторін: ТОВ «Мілоан» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник).

За умовами договору ТОВ «Мілоан» як позикодавець надав, а ОСОБА_1 позичальник, отримав грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом переведення коштів на картковий рахунок.

Умовами договору сторони визначили, що строк користування кредитом складає 15 днів, дата повернення кредиту 31.10.2019 року (п. 1.4 договору)

Положеннями договору визначено, що комісія за надання кредиту становить 1200,00 грн., яка нараховується за ставкою 12,00 % від суми кредиту одноразово.

Проценти за користування кредитом становлять 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору).

Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 договору (п.1.6 договору).

Згідно з п.2.2.3 договору проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо позичальник всупереч умовам договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставка, встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користування кредитом з дня наступного за днем, визначеним п.1.4. продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення товариством в односторонньому порядку нарахування процентів товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання зобов`язань.

Відповідно до п.4.1 договору разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник, починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п.1.4 договору з урахуванням угод про продовження строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі 2,00 % від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але в будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту, одержаного позичальником.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом надано окрему, а також взаємну оцінку доказам - заявці на отримання кредиту № 1945804 з відтворенням відомостей про особу позичальника, його контактний номер телефону, електрону пошту, місце проживання, ІР адресу, з якої подано заяву; платіжному доручення щодо переказу коштів з призначенням платежу як кредитних коштів; довідці про ідентифікацією з даними про одноразовий ідентифікатор та час його відправлення на телефон позичальнику.

Суд звертає увагу, що використані при укладенні договору технічні умови унеможливлювали виконання таких дій без доступу до особистих даних особи та без її волевиявлення.

Отже, судом здобуто висновок про виникнення правовідносин, заснованих на договорі кредиту із ТОВ «Мілоан» як первісним кредитором, пов`язане із цим набуття сторонами такого правочину відповідних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що 20.02.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

За змістом дослідженого судом витягу з реєстру прав вимоги відносно відповідача обліковано заборгованість в сумі 32 700,00 грн., з яких: з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 16 500,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 1200,00 грн. комісія, 5000,00 грн. - штрафи.

Верховний Суд неодноразово наводив висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України, носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора.

Надаючи оцінку поданим стороною позивача розрахункам заборгованості суд звертає увагу, що за договором кредиту від 16.10.2019, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, нарахування відсотків, з огляду на загальний показник заборгованості, виконане як протягом погодженого сторонами правомірного використання коштів - 15 днів (з розрахунку застосування відсоткової ставки, визначеної п.1.5.2 договору), так і в подальшому на протязі 60 днів, що за змістовного тлумачення умов договору (п.2.3.2 договору) виявляє застосування заходів компенсації в порядку ст. 625 ЦК України за окремо визначеною учасниками правовідносин відсотковою ставкою в разі прострочення виконання зобов`язання (за ставкою згідно п.1.6 договору).

Відповідачем не надано доказів на спростування розрахунків заборгованості за відсотками, нарахованими протягом правомірного використання грошових коштів (15 днів), а також протягом наступних 60 днів в порядку застосування ч.2 ст. 625 ЦК України, отже заявлені вимоги в частині запиту на стягнення тіла кредиту 10 000,00 грн., відсотків 16 500,00 грн., та комісії 1200,00 грн. слід визнати обгрунтованими.

Згідно з зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Заявлені поизвачем вимоги про стягнення суми штрафу не засновані на погоджених сторонами кредитного договору взаємних домовленостях в розрізі закріплених заходах майнової відповідальності учасників договору, а тому не підлягають до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , адреса місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, заборгованість за кредитним договором від 16.10.2019 року в сумі 27 700,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 16 500,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 1200,00 грн. - комісія.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2052,88 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6779,66 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов