Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Макарчука С.М.,

з участю:

представника позивача - адвоката Шанько І.О.,

представника відповідача - адвоката Тарасенка М.В.,

секретаря судового засідання Демидюк О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 532/884/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, у якій позивач прохає:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 загальну суму заборгованості за договором позики 9917,95 доларів США, у тому числі основний борг 5000,00 доларів США, пеню 4650,00 доларів США, 3% річних 267,95 доларів США;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 01 грудня 2020 року за угодою позики передав ОСОБА_2 5000 доларів США, що складало 140 000 гривень на дату передачі коштів, про що було надано розписку, які відповідачка зобов`язалася повернути у термін до 10 липня 2021 року у гривнях за курсом НБУ на день оплати, однак після спливу зазначеного терміну відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, прохала їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на його безпідставність, наполягав на тому, що відповідачка фактично коштів не отримувала і написала розписку під впливом тяжких обставин.

Заслухавши учасників справи, перевіривши надані суду докази, суд робить такі висновки.

Відповідно до розписки від 01 грудня 2020 року, виконаної рукописно на аркуші паперу в м. Полтава, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кобеляцьким УС УДМС України в Полтавській області 19.08.2014, зареєстрована та проживає в с. Бережнівка Кобеляцького району Полтавської області, одержала в позику 5000 (п`ять тисяч) доларів США, що складає в еквіваленті 140 000 (сто сорок тисяч) гривень, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 18.06.1997 року, та зобов`язалася повернути суму грошових коштів у гривні, що є еквівалентом 5000 доларів США за курсом НБУ на дату повернення до 10 липня 2021 року. У разі не дотримання цього зобов`язання, зобов`язалася виплатити пеню в розмірі 1% від зазначеної суми за кожен тиждень прострочення виплати.

Разом з тим, у зазначений у договорі термін відповідачка суму позики не повернула.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23.08.2024 у справі № 554/7224/23, яке залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 11.02.2025 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики, оскільки у цьому випадку було встановлено, що між сторонами дійсно укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 одержала від ОСОБА_1 в борг грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, які зобов`язалася повернути.

Згідно зі ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047 ЦК України визначає що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Стаття 1049 ЦК України визначає що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, підтримані Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦК України).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Стаття 78 ЦПК України визначає, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи що відповідачкою не було вчасно виконано умови договору позики, у зв`язку з чим було порушено права позивача, останній має право на стягнення з відповідачки суми боргу за договором з врахуванням 3 % річних та пені.

Водночас, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за договором позики 9917,95 доларів США, у тому числі основний борг 5000,00 доларів США, пеню 4650,00 доларів США, 3% річних 267,95 доларів США.

При цьому, розрахунок пені та 3% річних здійснено по день подання позову, тобто по 25.04.2023.

З огляду на зазначене, розмір пені та трьох відсотків річних, що нарахований позивачем за період з 24.02.2022 стягненню не підлягає відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати що складаються із судового збору, покладаються на відповідача.

Позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи.

За подання цього позову сплаті на момент його подання підлягав судовий збір в розмірі 1% ціни позову, яка станом на день подання позову за курсом НБУ на день позову становить 362685,55 грн, тобто 1% ціни позову становить 3626,86 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 625, 1046, 1047, 1048 1049, 1050 ЦК України, та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76-82, 137, 141, 258-259, 263-265, 268 273,274,279, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01 грудня 2020 року у розмірі 6693,70 доларів США, яка складається із:

- 5000,00 доларів США заборгованості за позикою;

- 93,70 доларів США трьох відсотків річних за 228 днів прострочення зобов`язанання за період з 11.07.2021 по 24.02.2022;

- 1600,00 доларів США пені за повні 32 тижні прострочення зобов`язанання до 24.02.2022.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2 447 гривень 80 копійок.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Полтавського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; паспорт громадянина України, серія НОМЕР_2 , виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 18.06.1997; адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; паспорт громадянина України, серія НОМЕР_1 , виданий Кобеляцьким УС УДМС України в Полтавській області 19.08.2014; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя