Справа № 163/134/24 Головуючий у 1 інстанції: Павлусь О. С.
Провадження № 22-ц/802/1264/25 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Вишнівської сільської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_4 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 15 вересня 2025 року,

встановив:

У провадженні Волинського апеляційного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Вишнівської сільської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_4 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 15 вересня 2025 року

Ухвалою суду від 17.10.2025 апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку відсутністю доказів надіслання апеляційної скарги відповідачу Лєру Гілдаса ( ОСОБА_3 ), та надано строк тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків.

На виконання ухвали апеляційного суду від 17.10.2025 представник позивача подала докази надіслання копії апеляційної скарги відповідачу.

Ухвалою Волинського апеляційного суд від 31.10.2025 відкрито провадження у справі, а ухвалою суду від 12.11.2025 справу призначено до розгляду на 10:00 10 грудня 2025 року в приміщенні апеляційного суду.

24 листопада 2025 року від ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) до апеляційного суду надійшла заява, в якій останній зазначив, що він є громадянином Франції, українською мовою не володіє. Документи які були направленні представником позивача та апеляційним судом складені українською мовою, а тому йому не зрозумілі. Просив судову кореспонденцію йому направляти перекладену французькою мовою.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши заяву Лєру Гілдаса ( ОСОБА_3 ), суд дійшов таких висновків.

За приписами ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про міжнародне приватне право» якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до ст. 496 Цивільного процесуального кодексу України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори України» визначає, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно зі ст. 498 Цивільного процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном та повідомлення у належній формі іноземних учасників судового процесу про час і місце розгляду справи регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 (надалі - Конвенція), яка є чинною в Україні згідно з Законом України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах» від 19.10.2000, із заявами та застереженнями.

У разі якщо у відносинах України з іноземною державою діють одночасно і двосторонній, і багатосторонній міжнародні договори (один чи декілька) і в жодному з них не встановлено пріоритету застосування одного з них щодо одних і тих самих питань, під час вручення документів суд може керуватися процедурою вручення, передбаченою у будь-якому із цих договорів.

Відповідно до ст. 2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно зі своїм правом.

Згідно зі ст. 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Для перекладу документів, які підлягають врученню в порядку Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, суд з урахуванням обставин справи має право обрати один із варіантів: покласти на одну із сторін обов`язок з перекладу судових документів; самостійно залучити перекладача для перекладу судових документів відповідно до вимог цієї Конвенції.

Витрати на залучення перекладача покладаються зазвичай на позивача як на зацікавлену особу щодо вирішення справи по суті. Разом з тим, після ухвалення рішення у справі у разі задоволення позову вартість таких витрат стягується з відповідача в порядку , передбаченому ЦПК України.

Керуючись статтями 3, 258, 496, 498 Цивільного процесуального кодексу України, суд, з урахуванням положень ст. 498 Цивільного процесуального кодексу України , з метою забезпечення дотримання процесуальних прав відповідача та належного повідомлення відповідача - Лєру Гілдаса (Leroux Gildas) про дату, час та місце судового засідання по справі, суд дійшов висновку про необхідність звернення до компетентного органу Республіки Польща, на території якої проживає відповідач, із судовим дорученням про вручення відповідачу судових документів. У разі недотримання зазначеної вище процедури відповідач не вважатиметься належним чином повідомленим про даний спір, а також час і місце його розгляду.

Із наведених вище нормативно-правових актів вбачається, що надіслання процесуальних документів нерезиденту здійснюється на відповідній іноземній мові.

Без здійснення перекладу процесуальних документів та апеляційної скарги на французьку мову, якою володіє відповідач, надіслання доручення іноземному компетентному органу неможливе.

З матеріалів справи вбачається, що ініціювала цей судовий спір позивач ОСОБА_1 , апеляційне провадження також ініційоване позивачем.

Будучи обізнаною про те, що відповідач не володіє українською мовою, копію апеляційної скарги представник позивача надіслав відповідачу без здійснення перекладу на французьку мову.

Користуючись професійною правничою допомогою, позивач вважається обізнаною у необхідності здійснення перекладу усіх процесуальних документів на французьку мову та необхідності надсилання процесуальних документів відповідно до вимог Закону « Про міжнародне приватне право» та Конвенції, які передбачають переклад на прийнятну для сторони - у даному випадку прийнятну для відповідача французьку мову та обов`язку нести витрати на оплату послуг перекладача, які згідно приписами статей 139-140 ЦПК України, відносяться до судових витрат.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Положення Конвенції не допускають винесення судом рішення у справі до виконання певних умов - належного вручення процесуальних документів та належного повідомлення відповідача про час і місце судового засідання(ст. 15 Конвенції).

Водночас відповідно до змісту пунктів а, б, в частини другої статті 15 Конвенції суддя може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Ураховуючи зміст п.б ч.2 статті 15 Конвенції, колегія вважає за необхідне визначити достатній термін для розгляду цієї справи щонайменше 6 місяців з дати направлення документів відповідачу.

Визначити дату наступного судового засідання 01 вересня 2026 року о 10 годині 00 хвилині, а у разі у разі, якщо виклик (повідомлення) про день судового розгляду не буде вручено своєчасно, суд врахує це та розгляне справу в день наступного судового засідання 22 вересня 2026 року о 10 годині 00 хвилин.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати позивача надати до суду належним чином засвідчений переклад на французьку мову у двох примірниках: апеляційної скарги з додатками, ухвали апеляційного суду від 31.10.2025 про відкриття апеляційного провадження, ухвали апеляційного суду від 12.11.2025 про закінчення підготовки та призначення справи до розгляду в апеляційному суді та даної ухвали суду від 28 листопада 2025 року, а також судову повістку про виклик до суду відповідача, яка підлягає врученню відповідачу компетентним органом за місцем проживання відповідача разом із процесуальними документами.

За обставинами цієї справи зазначені судові процесуальні документи, апеляційна скарга, перекладені на французьку мову, є доказом виконання судом вимог Конвенції та норм ЦПК щодо забезпечення цивільних процесуальних прав відповідача, як іноземної особи, без яких вирішити спір неможливо.

Роз`яснити позивачу приписи п.9. ч.1 ст. 257, статті 377 ЦПК України, згідно з якими суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Керуючись статтями 10, 258,259, 368 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Зобов`язати позивача ОСОБА_1 у строк до 09.12.2025 надати апеляційному суду належним чином засвідчені копії перекладу на французьку мову у двох примірниках наступні документи:

- апеляційну скаргу з додатками;

- ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 31.10.2025;

- ухвалу суду про закінчення підготовки та призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції від 12.11.2025;

- дану ухвалу суду від 28.12.2025;

- виклик (повідомлення) про день судового розгляду.

Визначити достатній термін для розгляду цієї справи щонайменше 6 місяців з часу направлення документів відповідачу. Визначити дату наступного судового засідання 01 вересня 2026 року о 10 годині 00 хвилин. У разі, якщо виклик (повідомлення) не буде вручено своєчасно, суд врахує це та розгляне справу в день наступного судового засідання 22 вересня 2026 року о 10 годині 00 хвилин.

Роз`яснити позивачу приписи п.9. ч.1 ст. 257, статті 377 ЦПК України, згідно з якими суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя

Судді