Справа №639/8886/25
Провадження №4-с/639/28/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року Новобаварський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Труханович В.В. розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича, стягувач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,-

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2025 року до Новобаварського районного суду міста Харкова звернулась зі скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича, стягувач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», згідно якої просила суд визнати неправомірними дії приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича щодо визначення суми заборгованості у Зведеному ВП № 79574877 без врахування коштів, сплачених мною, у розмірі 22 352,77 грн (15 911,87 грн + 6 440,90 грн); визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича щодо неврахування коштів у сумі 15 911,87 грн, стягнутих з неї у рамках попереднього ВП, скасувати Постанову про арешт коштів боржника (ВП № 79574869 від 12.11.2025) та скасувати Постанови про стягнення основної винагороди (ВП № 79574869 та ВП № 79574871),скасувати Постанови про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження (ВП № 79574869 та ВП № 79574871),зобов`язати приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича усунути порушення шляхом проведення коректного розрахунку залишку заборгованості у Зведеному ВП № 79574877, врахувавши усі вищезазначені платежі, та винести нові постанови, що відповідають закону.

27 листопада 2025 року від Дядичко В.Г. надійшла заява про уточнення редакції скарги згідно якої просила суд визнати неправомірними дії приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича щодо визначення суми заборгованості у Зведеному ВП № 79574877 без врахування коштів, сплачених мною, у розмірі 22 352,77 грн (15 911,87 грн + 6 440,90 грн); визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича щодо неврахування коштів у сумі 15 911,87 грн, стягнутих з мене у рамках попереднього ВП; скасувати Постанову про арешт коштів боржника (ВП № 79574869 від 12.11.2025) та скасувати Постанови про стягнення основної винагороди (ВП № 79574869 та ВП № 79574871), як такі, що базуються на невірному розрахунку боргу; зобов`язати приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича усунути порушення шляхом проведення коректного розрахунку залишку заборгованості у Зведеному ВП № 79574877, врахувавши усі вищезазначені платежі, та винести нові постанови, що відповідають закону. Суд, дослідивши матеріали скарги, вважає її такою, що підлягає поверненню скаржнику без розгляду, виходячи з наступного. Цивільні справи розглядаються судом виключно в порядку, встановленому ЦПК України, яким, в тому числі, встановлено вимоги до форми та змісту заяви, з якою особа має право звернутись до суду. Відповідно до частини 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду : у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів скарги (з урахуванням уточненої редакції скарги), скаржник просить визнати незаконними дії та бездіяльність приватного виконавця Хаблова В.М. у зведеному виконавчому провадженні № №79574877 та скасувати постанову про арешт коштів боржника (ВП № 79574869 від 12.11.2025), постанови про стягнення основної винагороди (ВП № 79574869 від 12.11.2025 та ВП № 79574871 від 12.11.2025).

Як зазначає ОСОБА_1 у своїй скарзі, що про винесення оскаржуваних постанов та відкриття виконавчих проваджень, вона дізналась 12 листопада 2025 року.

Отже, оскаржувані дії та бездіяльність приватного виконавця Хаблова В.М. були вчинені 12.11.2025, оскаржувані постанови були винесені виконавцем також 12.11.2025.

Разом з тим, заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з даною скаргою 26 листопада 2025 року, тобто з пропущенням десятиденного строку на звернення зі скаргою до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Однак, у скарзі ОСОБА_1 не просилавизнати поважними причини пропущення процесуального строку на звернення до суду та поновити їй пропущений процесуальний строк на звернення до суду.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62), «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03.

У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 21 квітня 2020 року у справі №924/251/19 вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_11 проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Згідно п.5 постанови Пленуму ВСУ №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.

У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

За таких обставин, зважаючи на те, що скаржником пропущено строк на звернення до суду з даною скаргою, а клопотання про поновлення такого строк до суду не надано, а отже скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича, стягувач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»слід залишити без розгляду.

Крім того, 26 листопада 2025 року від Дядичко В.Г. надійшло клопотання про забезпечення скарги № 639/8886/25 та клопотання про об?єднання справ № 639/8886/25 та № 639/8866/25 в одне провадження.

Оскільки скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича, стягувач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»залишено судом без розгляду то і клопотання про забезпечення скарги № 639/8886/25 та клопотання про об?єднання справ № 639/8886/25 та № 639/8866/25 в одне провадження залишаються без розгляду

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. 126, 127, 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича, стягувач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» - залишити без розгляду. Роз`яснити, що особи, заяви яких залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, мають право звернутися до суду повторно. Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 28.11.2025

Суддя В.В. Труханович