"27" листопада 2025 р. Справа № 363/6038/25
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали позовної заяви Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в інтересах якого діє адвокат Зубчук Оксана Русланівна до ОСОБА_1 , треті особи: Кабінет Міністрів України, Пірнівська сільська рада, ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Ухвалою суду від 17.10.2025 року позовну заяву Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в інтересах якого діє адвокат Зубчук Оксана Русланівна до ОСОБА_1 , треті особи: Кабінет Міністрів України, Пірнівська сільська рада, ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з чужого незаконного володіння було залишено без руху та встановлено строк для усунення вказаних недоліків.

Після часткового усунення недоліків, ухвалою суду від 14.11.2025 року позовну заяву Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в інтересах якого діє адвокат Зубчук Оксана Русланівна до ОСОБА_1 , треті особи: Кабінет Міністрів України, Пірнівська сільська рада, ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з чужого незаконного володіння було повторно залишено без руху та встановлено строк для усунення вказаних в хвалі недоліків, тривалістю 3 дні. Копію ухвали суду від 14.11.2025 року доставлено в електронний кабінет представника позивача 23.11.2025 року.

Так, згідно ухвали суду від 14.11.2025 року позивачу необхідно було здійснити оцінку вартості майна та вказану оцінку надати суду, сплативши судовий збір з урахуванням вартості оцінки майна або сплатити максимальний розмір судового збору, який повинен відповідати сумі вимог.

26.11.2025 року від сторони позивача надійшла заява про усунення недоліків сформована в системі «Електронний суд» 26.11.2025 року, до якої долучено уточнену позовну заяву із зазначенням ціни позову 118 836,00 грн., яку обґрунтовано тим, що 21 жовтня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу (зареєстрований за № 1571) ОСАДЧА Олеся Дмитрівна продала ОСОБА_3 (Відповідач) земельну ділянку з кадастровим номером :36:118:0224) площею 0,12 га. Відповідно до п. 3.3. даного Договору: «3.3. Відповідно до Висновку про ринкову вартість земельної ділянки, виданого суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Лідер Плюс» (код за ЄДРПОУ-32821927; місцезнаходження м. Київ, пр. 40-річчя Жовтня, 100/2; ліцензія на проведення робіт із землеустрою, землеоціночних робіт серії АВ №617933, видана 22 березня 2012 року Державним агенством земельних ресурсів України) 10 жовтня 2013 року, ринкова вартість відчужуваної земельної ділянки становить 118 836,00 (сто вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять шість) гривень 00 копійок, що в розрахунку на 1 кв.м дорівнює 99,03 (дев`яносто дев`ять) гривень 03 копійки. Згідно з Витягом № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, :36:118:0224 складає 201,63 грн.

З наведеного вбачається, що позивач не усунув недоліки зазначені в ухвалою суду від 14.11.2025 року, обмежившись наведенням власного бачення відповідної правової ситуації.

Поза увагою позивача залишилось і те, що відповідно до п. 9, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Як убачається із позовної заяви та зі змісту позовних вимог, предметом спору є витребування на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» із незаконного володіння відповідача земельної ділянки з кадастровим номером :36:118:0224, площею 0,12 га.

Витребування земельної ділянки є вимогою майнового характеру, у зв`язку з чим, ціною такого позову має бути вартість майна, щодо якого заявлено вимоги про його витребування.

З аналізу змісту ст. 176 ЦПК України можна дійти висновку, що ціна позову повинна визначатися, виходячи із дійсної вартості зазначеного майна.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Отже оцінка майна має бути проведена на дату звернення з позовом до суду.

Статтею 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» - процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Між тим, звіту та/або акту про оцінку вартості земельної ділянки до позову не додано, як і до заяви про усунення недоліків, а це позбавляє суд можливості правильно визначити розмір судового збору, що підлягає сплаті при поданні зазначеної позовної заяви за вимогу майнового характеру.

Таким чином, позивачем не усунуто недоліки щодо надання звіту про оцінку вартості земельної ділянки до позову, що позбавляє суд можливості правильно визначити розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні зазначеної позовної заяви за вимоги майнового характеру, як і не сплачено судовий збір в максимальному розмірі.

За таких обставин, суд визнає, що позивач не усунув, визначених судом недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

В силу вимог ч. 1 ст. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 року за № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод шляхом застосування юридичних способів (прийомів)», визначаючи таку практику допустимою. При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року за №9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду в прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Отже, зазначені вимоги до заяв, передбачені ЦПК України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом своїх порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судового процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі „De Geouffre de la Pradelle v. France" від 16.12.1992 року, заява за №12964/87).

У рішенні у справі „Bellet v. France" від 04.12.1955 року, заява за №23805/94, ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України" від 21.10.2010 року).

Суд наголошує, що у даному випадку повернення позову не є надмірним формалізмом та обмеженням доступу до правосуддя, а є проявом забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

На підставі зазначеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає поверненню позивачу, що в свою чергу жодним чином не є перешкодою у доступі до правосуддя, тобто повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись ст.ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в інтересах якого діє адвокат Зубчук Оксана Русланівна до ОСОБА_1 , треті особи: Кабінет Міністрів України, Пірнівська сільська рада, ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з чужого незаконного володіння вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернення заяви не позбавляє права повторного звернення із заявою до суду в порядку, встановленого законом.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Рукас