Справа № 314/3163/25
Провадження № 2-о/314/116/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Швець О.В.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець Ольга Сергіївна, Михайлівська сільська рада Запорізького району Запорізької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, подану в порядку окремого провадження,

за участю в режимі відеоконференції

представника заявника адвоката Тивоненка Д.Р.,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець Ольга Сергіївна, в якій вона просить встановити факт постійного проживання гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкодавцем гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини і дату смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 28.07.2025 у справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання, витребувано у приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. засвідчену копію матеріалів спадкової справи №93.

13.08.2025 року від приватного нотаріуса Чепець О.С., на виконання вимог ухвали суду від 28.07.2025 року, надійшла копія спадкової справи №93/2024 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 23.09.2025 залучено Михайлівську сільську раду Запорізького району Запорізької області в якості заінтересованої особи, крім того витребувано від Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, буд. 30, м. Київ, 01601), інформацію з перетинання державного кордону з 01.09.2021 по 27.11.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .; витребувано від Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області інформацію про зареєстрованих осіб станом на 27.11.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 .

06.10.2025 року від заінтересованої особи приватного нотаріуса Чепець О.С., надійшла заява про розгляд справи без її присутності.

03.11.2025 року від представника Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області адвоката Сашкова М.В. надійшли пояснення заінтересованої особи, в якому просив розглядати справу без участі представника Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, та просив на підставі ст.ст.293, 294 ЦПК України залишити без розгляду заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, роз`яснити заявнику що вона має право звернутися до суду в порядку позовного провадження, мотивуючи це тим, що для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказаний факт не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки в цьому випадку існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження, оскільки ОСОБА_4 має намір успадкувати спірне майно, а тому дані вимоги не підлягають судовому розгляду в окремому провадженні, відповідно такий спір потрібно вирішувати у порядку позовного провадження.

В судовому засіданні представник заявниці адвокат Тивоненко Д.Р. щодо заявленого клопотання представника заінтересованої особи Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, зазначив що Михайлівська сільська рада Запорізького району Запорізької області не вказує про наявність спадкоємців, які б оспорювали право ОСОБА_1 на прийняття спадщини, про існування спору щодо спадкового майна, належного матері заявниці, що є однією з підстав розгляду справи в порядку позовного провадження. Про відсутність інших спадкоємців та відсутність спору щодо спадкового майна та можливість розгляду справи в порядку окремого провадження заявниця зазначала у своїй заяві про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У своєму клопотанні Михайлівська сільська рада Запорізького району Запорізької області, обмежуючись тільки загальними нормами права, без наведення доказів, без пред`явлення прав щодо спадкового майна, що належало її матері, зазначила, що справа повинна розглядатись в порядку позовного провадження, а не в порядку окремого провадження, з чим не можна погодитись.

В окремому провадженні можуть розглядатись справи щодо встановлення юридичних фактів (в даному випадку факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем (матір`ю заявниці) на час відкриття спадщини (після смерті матері заявниці). Не підлягають розгляду справи в окремому провадженні щодо встановлення юридичних фактів, якщо існую спір про право (спір про право на отримання спадщини).

Заявниця ОСОБА_1 у своїй заяві вказувала, що є єдиною спадкоємицею після смерті своєї матері (що не заперечує Михайлівська сільська рада Запорізького району Запорізької області у клопотанні). При цьому, як вже вказувалось вище, Михайлівська сільська рада Запорізького району Запорізької області не вказує у своєму клопотанні про наявність спадкоємців у порядку, передбаченому спадковим правом (ЦК України), якій би оспорювали право заявниці на прийняття спадщини, між ким існує спір щодо спадкового майна. Твердження Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про наявність спору про право, яке ні чим не підтверджено, та необхідність розгляду справи у порядку позовного провадження, є безпідставним та неправомірним.

Враховуючи вищевказане, адвокат Тивоненко Д.Р. просив відмовити Михайлівській сільській раді Запорізького району Запорізької області в задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Представник Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з`явився, в поясненнях від 03.11.2025 року просив розглядати справу за відсутності представника зацікавленої особи.

Приватний нотаріус Чепець О.С. в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності.

Дослідивши доводи заяви, письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про народження, Серія НОМЕР_2 від 25.03.1960 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її матір`ю зазначено: ОСОБА_2 .

В зв`язку зі вступом в шлюб з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюбу НОМЕР_3 .

23.10.2015 ОСОБА_2 було складено заповіт на ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис №889.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою від 15.07.2024 року за вих.№570/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватний нотаріус Чепець О.С. відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належить померлій ОСОБА_2 , мотивуючи це тим, що спадкоємець ОСОБА_8 до 27 травня 2023 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталась, на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, таким чином, ОСОБА_1 вважається такою, що не прийняла спадщину.

Заявниця зареєстрована у АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі ст. 315 цього Кодексу надано перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення та які можуть бути встановлені у порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18) та постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17 (провадження № 14-610цс18).

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №302/991/19.

Разом з тим, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду у справі № 336/709/18-ц від 07.11.2018 року, зокрема зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Зі змісту заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що заявниця звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження згідно норм ЦПК України, в якій просить суд встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час смерті останньої. Тобто встановлення вказаного факту безпосередньо пов`язано з виникненням у заявника права на отримання та оформлення спадщини, а тому саме виникнення такого права передбачає спір, який має бути розглянутий в порядку позовного провадження за участю спадкоємців померлого, а в разі відсутності таких органу місцевого самоврядування в особі територіальної громади, адже остання має право на визнання спадщини відумерлою у відповідності до ст. 1277 ЦК України, за місцем знаходження спадкового майна, про що і завив представник Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (частини перша, третя статті 1277 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст.1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

У постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 25 вересня 2023 року у справі № 641/5425/21 (провадження № 61-2699св23) зроблено висновок, що «у справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідача є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

Разом з тим, суд зазначає, що встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

При цьому заявнику слід врахувати, що суб`єктний склад заінтересованих осіб по справі визначається в залежності від мети встановлення факту.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах за позовними заявами про визнання права власності в порядку спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи вищевказане, а також той факт, що наразі відсутні спадкоємці, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, а після смерті ОСОБА_2 сплинув річний строк, передбачений ч. 2 ст. 1277 ЦК України, суд вважає, що в даному випадку наявний спір про право між ОСОБА_1 та територіальною громадою Михайлівської сільською радою Запорізького району Запорізької області, яка має право у відповідності до вимог ст.1277 ЦК України заявити вимоги про визнання спадщини відумерлою.

Заінтересовані особи це суб`єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу для захисту власних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, наділені матеріально-правовою заінтересованістю, яка, як правило, суперечить інтересам позивача та (або) відповідача.

Зважаючи на форму вступу та характер заінтересованості, ознаками заінтересованих осіб є: вступ у порушену справу в суді; втручання у спір між сторонами; особистий характер заінтересованості.

Метою участі заінтересованих осіб у цивільній справі є захист ними своїх прав, свобод чи інтересів, відмінних і незалежних від прав, свобод чи інтересів сторін. Правовий статус цих осіб дещо подібний до прав та обов`язків сторін. Тому щодо участі заінтересованих осіб можуть застосовуватися положення про процесуальну співучасть та процесуальне правонаступництво. Інститут третіх осіб має самостійне значення, хоча і розрахований на захист прав, свобод та інтересів осіб, які охороняються законом. Цей інститут регулює специфічну форму участі в цивільному процесі кількох заінтересованих осіб, яка існує поряд з процесуальною співучастю.

Правовим становищем заінтересованих осіб наділяються особи, які мають особистий юридичний інтерес до результатів розгляду цивільної справи, але цей інтерес, не рівноцінний інтересам сторін (позивача і відповідача). Інтерес заінтересованих осіб проявляється в тому, що рішення суду безпосередньо вплине на їх суб`єктивні права чи охоронювані законом інтереси, чи навіть, встановивши між сторонами відповідні правовідносини, порушить права, свободи чи інтереси таких осіб.

Заінтересованість осіб має матеріально-правовий і процесуально-правовий характер. Матеріально-правовий характер їх заінтересованості проявляється в тому, що рішення, яке буде ухвалено судом при вирішенні конкретного спору, може порушити матеріальні права заінтересованої особи або стане підставою для вимоги відшкодування збитків від неї стороною, тобто сторона буде мати право пред`явити до третьої особи позов у порядку регресу. Процесуально-правова заінтересованість третьої особи полягає в недопущенні ухвалення судом несприятливого для себе рішення. Свої дії в цивільному процесі треті особи спрямовують на запобігання присудженню судом об`єкта матеріального спору позивачеві чи залишення його за відповідачем або ж виступають проти сторін, вимагаючи присудження об`єкта спору собі. Вони намагаються, щоб суд виніс таке рішення, яке відповідало б їх інтересам, обумовленим існуючими між ними і сторонами правовідносинами, або ж зміною цих правовідносин на свою користь.

Крім того, участь заінтересованих осіб у цивільному процесі забезпечує більш швидкий і правильний розгляд цивільної справи, в яку вони вступають чи залучаються. Завдяки участі в справі заінтересованих осіб відбувається більш повна концентрація доказового матеріалу, що допомагає не тільки захисту їх прав, свобод чи інтересів, але і правильному розгляду цивільної справи в цілому.

Цивільне процесуальне законодавство передбачає два види заінтересованих осіб: які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору; які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

В даному випадку заінтересована особа фактично має самостійні вимоги щодо можливості визнання спадщини відумерлою.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц, від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19,від 15 листопада 2021 року у справі № 554/10125/20, від 03 серпня 2022 рокуу справі № 759/12740/21).

За такого, суд приходить до висновку про те, що вказаний факт не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки в цьому випадку існує спір щодо виникнення права на прийняття спадщини, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження (право територіальної громади на виникнення права на нерухоме майно шляхом визнання спадщини відумерлою).

За такого, існує спір щодо права на спадкове майно, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про прийняття спадщини є фактично відмовою, та пов`язана виключно з пропуском строку, необхідним для прийняття спадщини, а не підтвердженням факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд з`ясував позицію Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, яка залучена до участі, яка і заявила про наявність спору про право.

Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19, від 14 грудня 2022 року у справі № 180/2132/21, від 31 травня 2023 року у справі № 357/11366/22, від 07 лютого 2024 року у справі № 545/844/23, від 21 лютого 2024 року у справі № 278/304/23.

Аналогічний висновок викладений також і у постанові ВС 29 січня 2025 року у справі № 646/5897/24, провадження № 61-15521св24

Згідно ч.6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

За такого, згідно п.6 ст.294 ЦПК України заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ч.6 ст. 294 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець Ольга Сергіївна, Михайлівська сільська рада Запорізького району Запорізької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Суддя О.В.Швець

27.11.2025