Номер провадження 2-з/754/140/25
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2025 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Гринчак О.І., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Білика Володимира Олексійовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про захист прав споживачів, а саме визнання недійсними та скасування акта про порушення, а також рішення комісії,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», в якому позивачка просить:

- визнати недійсним та скасувати Акт про порушення № АП- 250464 від 11.09.2025, складений представниками ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі»;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» з розгляду акту про порушення №АП- 250464 від 28.10.2025.

Від представника позивачки до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить суд зупинити дію Акта про порушення № АП-250464 від 11.09.2025 та рішення комісії, оформленого Протоколом № 1843 від 28.10.2025, до набрання законної сили рішенням суду у справі № 754/18433/25.

Вимоги заяви мотивовані тим, що:

- відповідач ТОВ «Київські енергетичні послуги» вже здійснює нарахування за комерційним тарифом, що значно перевищує тариф для побутових споживачів, та виставляє рахунки з ознаками непобутового використання, хоча споживач оскаржує ці висновки в суді;

- у разі продовження нарахування за комерційним тарифом, позивач ОСОБА_1 зазнає значних фінансових втрат, що може призвести до не оплати рахунків та припинення електропостачання, тобто порушення базових житлових прав.

Дослідивши матеріали заяви, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 2, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 4 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі № 800/521/17, позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Суд зазначає, що заявлені до вжиття заходи забезпечення позову фактично є тотожними основним позовним вимогам, оскільки їх задоволення на стадії забезпечення позову призведе до вирішення спору по суті ще до ухвалення рішення у справі.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 149-154, 157, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про захист прав споживачів, а саме визнання недійсними та скасування акта про порушення, а також рішення комісії відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.11.2025.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак