Справа № 559/4449/25
Провадження № 2/559/1642/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі головуючого судді Томіліна О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в якій позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час його навчання у розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 26.10.2006 до 09.09.2009. У шлюбі народився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син залишився проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні. До набуття сином повноліття відповідач за судовим рішенням сплачував аліменти в розмірі частки своїх доходів щомісячно. На теперішній час син є повнолітнім та навчається на першому курсі Навчально-наукового інституту енергетики, автоматики та водного господарства на денній формі навчання для здобуття ступеню «Бакалавр» за спеціальністю «Будівництво та цивільна інженерія», у зв`язку із чим не має змоги влаштуватися на роботу, потребує матеріальної допомоги, зокрема на проїзд до місця навчання, харчування, придбання одягу та засобів гігієни. На даний час син знаходиться на утриманні позивачки, яка також утримує молодшу дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому самостійно повінстю утримувати сина не може. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки має регулярний дохід, однак добровільно відмовляється це робити, у зв`язку з чим, керуючись ст. ст. 182, 183, 199-201 СК України, позивачка просить суд задовольнити позовні вимоги.

20.10.2025 до суду надійшла відповідь з ЄДДР, згідно з якою відповідач зареєстрований за адресою, вказаною у позові.

20.10.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін повідомлені належним чином.

В подальшому відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання сина на час його навчання у розмірі 1/6 частини з усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обгрутування своєї позиції відповідач посилається на те, що має на утриманні іншу дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання якої на підставі рішення суду сплачує аліменти в розімірі 1/6 частки від свого заробітку щомісячно. Також на його утриманні знаходиться непрацездатна матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сестра ОСОБА_8 , 1977 р.н., особа з інвалідністю ІІІ групи. Відповідач є військовим та отримує приблизно 30 000 грн. на місяць, а інших доходів не має. Оскільки відповідач є учасником бойових дій, має захворювання, тому вимушений витрачатися на своє лікування.

Представник позивача надала відповідь на відзив, в якому підтримала позовні вимоги у повному обсязі та частково заперечувала пояснення відповідача. Так, у відповіді на відзив вказано, що відповідач не довів, що на його утриманні перебувають також матір та сестра. Представник звернув увагу, що раніше судовим рішенням на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відповідача були стягнуті аліменти саме в розмірі частки доходів щомісячно, не дивлячись на звернення відповідача до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, йому судом у цьому було відмовлено. Додатково представник вказала, що в ОСОБА_3 є проблеми з зубами, на лікування яких витрачаються значні додаткові кошти, зокрема, у жовтні-листопаді 2025 вже витрачено загалом 9000 грн., а відповідач отримує додатковий дохід зі здачи в оренду земельної ділянки.

Від сторін до суду не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення у даній справі є 27.11.2025, тобто дата складання повного тексту рішення.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалися сторони, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований разом з матір`ю, є відповідач у справі (а.с.9, 13).

Шлюб між сторонами розірвано 09.09.2009 (а.с.5).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09.04.2013 з відповідача на користь позивачки на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуті аліменти в розмірі частки від доходу відповідача,але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11).

З витягу з наказу №ПК 19 від 11.08.2025 ректору Національного Університету Водного Господарства та Природокористування, вбачається, що ОСОБА_3 зараховано у вказаний заклад на денну форму навчання для здобуття ступеню «Бакалавр» за спеціальністю «Будівництво та цивільна інженерія» (а.с.14).

З довідки про доходи позивачки вбачається, що за період з вересня 2024 по серпень 2025 їй нараховано заробітну плату в розмірі 134075,22 грн. (утримано податків та військовий збір на 24133,53 грн. та 5514,23 грн. відповідно) (а.с.15).

25.05.2013 позивачкою укладено шлюб з ОСОБА_9 (а.с.8), від якого народився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 10.06.2025 вбачається, що у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 також народилася інша дитина ОСОБА_6 (а.с.26), на утримання якої рішенням суду 23.10.2023 з відповідача стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частки від доходу відповідача,але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с.27,28).

Згідно з довідкою від 04.11.2025 ОСОБА_2 нараховано грошове забезпечення за період з січня 2025 по жовтень 2025 у розмірі 538316, 49 грн., з яких утримано податків та військовий збір 96896,96 грн. та 8074,73 грн., утримано аліментів за ВП від 20.05.2013 76666,84 грн. (виплата припинилася у серпні 2025), утримано аліментів за ВП від 01.12.2023 79910,94 грн., отримано на руки 373663,98 грн. (а.с.29).

Відповідач є учасником бойових дій та має захворювання (а.с.33-37).

З наданих документів також вбачається, що матір відповідача ОСОБА_7 є пенсіонером, сестра ОСОБА_8 інвалідом ІІІ групи (а.с.30-32).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У п. 20 Постанови ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ від 15.05.2006 за N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містяться роз`яснення, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК ( 2947-14 ) право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

З аналізу наведених норм необхідно дійти висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як вбачається з матеріалів, справи позивачка зареєстрована разом з сином, який після досягнення повноліття продовжує навчання за денною формою здобуття освіти. Тому, на переконання суду, позивачка має право на звернення до суду з даним позовом.

Отже, повнолітній ОСОБА_3 продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, оскільки не має змоги влаштуватися на роботу, зокрема, потребує матеріальної допомоги для проживання за місцем навчання, оплати проїзду, придбання одягу та засобів гігієни тощо, тобто для забезпечення належного рівня життя.

Оскільки відповідач працевлаштований, має стабільний дохід, суд вважає, що він може надавати допомогу своїй повнолітній дитині. Крім того, як вказує сам відповідач, він погоджується з позовними вимогами щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх його доходів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач також має на утриманні іншу дитину ОСОБА_6 , на утримання якої сплачує аліменти в розмірі 1/6 частки від свого доходу, має матір похилого віку, пенсіонерку, сестру-інваліда ІІІ групи. Відповідач є учасником бойових дій і має захворювання. Крім того, син вже є повнолітньою особою, а позивачка також зобов*язана матеріально допомагати своїй дитині. При цьому інша дитина позивачки народжена у шлюбі, який не розірвана, тому обидва з батьків мають утримувати свою дитину.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд має прийняти до уваги вказані обставини.

На підставі викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_3 є студентом денного відділення Національного Університету Водного Господарства та Природокористування, неможливість його працевлаштування на повний день, матеріальні витрати на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання навчального матеріалу, проїзд, інтернет та зв`язок тощо утворюють потребу дитини в утриманні на час навчання, тому, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання дитини, необхідно дійти висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, що забезпечить синові рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, згідно з ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання положення ч. 2 ст. 182 СК України не застосовуються.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_3 , на утримання якого стягуються аліменти, є повнолітнім, до нього не застосовуються положення ч. 2 ст. 182 СК України, а також приймаючи до уваги, що позивачем не обґрунтована така вимога позову як стягнення аліментів у розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її підтвердження не надано жодного доказу, суд вважає необхідним відмовити в її задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з викладеним, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 775,16 грн. (1211,20 грн х 64/100).

Керуючись ст. ст. 180, 182, 191, 199 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 7680, 89, 141, 263265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з 15.10.2025 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення останнім 23 років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), у дохід держави судовий збір у сумі 775,16 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його підписання.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду складено 27.11.2025.

Суддя О.М.Томілін