головуючий у суді І інстанції Журибеда О.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Івкової Д.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 серпня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець Овчаренко Микола Олександрович на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив: - визнати неправомірними (протиправними) дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овчаренко Миколи Олександровича у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 (зведене виконавче провадження № НОМЕР_1) з примусового виконання виконавчого листа №759/15355/18, виданого 3 травня 2019 року Святошинським районним судом м. Києва щодо визначення вартості нерухомого майна боржника: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , що здійснено на підставі звіту про оцінку суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «СПЕЦЮСТ» - від 13 березня 2025 року; - визнати неправомірними (протиправними) дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овчаренко Миколи Олександровича щодо примусової реалізації на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 (зведене виконавче провадження № НОМЕР_1) з примусового виконання виконавчого листа № 759/15355/18, виданого 3 травня 2019 року Святошинським районним судом м. Києва нерухомого майна боржника: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овчаренка Миколи Олександровича перебувало зведене виконавче провадження НОМЕР_22 з примусового виконання виконавчих листів виданих Святошинським районним судом міста Києва. До складу зведеного виконавчого провадження входили виконавчі провадження №№ НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21. Виконавче провадження № НОМЕР_3 є першим відкритим виконавчим провадженням, до якого згодом приєднані інші виконавчі провадження. 3 вересня 2024 року за вих. № 2487 на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу приватного виконавця, відповідно до якої приватний виконавець вимагає від ОСОБА_1 бути присутнім 20 вересня 2024 року при виконавчих діях - описі та арешті квартири АДРЕСА_1 . 20 вересня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 . Відповідно до постанови приватного виконавця від 7 жовтня 2024 року НОМЕР_2 було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - Приватне підприємство «Еммануїл нерухомість» - з метою надання письмового звіту щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 . 26 лютого 2025 року за місцем реєстрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 - приватним виконавцем направлено вимогу за вих. № 551, в якою боржник повідомляється, що постановою № НОМЕР_3 від 20 вересня 2024 року було описано та арештоване належне ОСОБА_1 нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 . З посиланням на п. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець вимагав терміново - на протязі 10 днів, надати приватному виконавцю та/або суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання - доступ до квартири АДРЕСА_1 . 11 березня 2025 року приватним виконавцем складено акт без залучення сторін виконавчого провадження/понятих, відповідно до якого: з метою фіксації поточного стану квартири АДРЕСА_1 приватним виконавцем було здійснено черговий вихід за зазначеною адресою; двері квартири вкотре ніхто не відчинив. 13 березня 2025 року постановою приватного виконавця № НОМЕР_3 призначено суб`єкта господарювання - суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «СПЕЦЮСТ» - для надання письмового звіту щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 . Вказану постанову отримано ТОВ «СПЕЦЮСТ», дати отримання суб`єктом господарювання - ТОВ «СПЕЦЮСТ» - постанови від 13 березня 2025 року виконавче провадження не містить. 13 березня 2025 року суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «СПЕЦЮСТ» - вже було складено звіт про оцінку майна боржника - квартири АДРЕСА_1 . Згідно із висновками вказаного звіту ринкова вартість двокімнатної квартири загальною площею 52,30 кв. метрів, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , станом на дату оцінки становить (без ПДВ): 1824000 грн. Вказаний звіт було здійснено без огляду об`єкту оцінки із застосуванням порівняльного підходу. 19 березня 2025 року на адресу сторін виконавчого провадження за вих. № 917 було направлено лист приватного виконавця про повідомлення сторін про оцінку арештованого майна, в додатках до якого зазначено: копія звіту на 15 арк. Вказаний лист було спрямовано на адресу ОСОБА_1 згідно із поштовим відправленням №389. Відповідно до трекінгу поштового відправлення за вказаним номером поштової накладної - цей лист не було отримано ОСОБА_1 та повернуто відправнику, якому його було вручено 8 квітня 2025 року. Тобто боржник ОСОБА_4 не був у встановленому порядку ознайомлений з результатами оцінки арештованого майна. 21 березня 2025 року приватний виконавцем було оформлено заявку на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 . 25 березня 2025 року приватним виконавцем було складено акт, згідно із яким належна боржнику квартира АДРЕСА_1 на дату формування лоту є цілою, а будинок неушкоджений від бойових дій. Відповідно до протоколу № 638258 проведення електронного аукціону (торгів) ДП «СЕТАМ», 26 травня 2025 року відбулись торги за лотом № 575543, найменування майна: двокімнатна квартира АДРЕСА_3 . Стартова ціна продажу: 1550400 грн, ціна продажу: 1 860 480 грн. Сума у розмірі 1 767 456 грн була перерахована приватному виконавцю відповідно до платіжного доручення від 3 червня 2025 року. Постановою приватного виконавця від 9 червня 2025 року № НОМЕР_3 було закінчено виконавче провадження.

Вказував, що приватним виконавцем у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку не повідомлено боржника ОСОБА_1 про здійснення опису майна - квартири АДРЕСА_1 . Також вважав, що постанова приватного виконавця від 13 березня 2025 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - прийнята з порушенням встановленої законодавством процедури оцінки майна, оскільки після здійснення опису та арешту майна боржника ОСОБА_1 - квартири АДРЕСА_1 , - 20 вересня 2024 року приватним виконавцем не було повідомлено у встановленому законом порядку боржника про здійснення такого опису та арешту та, відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторонам виконавчого провадження не було запропоновано погодити вартість вказаного об`єкту нерухомого майна. 14 липня 2025 року на адресу Всеукраїнської асоціації фахівців оцінки в ОСОБА_1 було направлено про здійснення рецензування звіту про оцінку майна (квартири АДРЕСА_1 ). За результатами рецензування звіт про оцінку квартири АДРЕСА_1 , виконаний ТОВ «СПЕЦЮСТ» на підстав постанови приватного виконавця від 13 березня 2025 року - здійснений із порушеннями Національного Стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» та може бути використаний для визначення вартості нерухомого майна для продажу на аукціоні - лише після усунення недоліків.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 серпня 2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець Овчаренко Микола Олександрович на дії/бездіяльність органу примусового виконання відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що висновок Святошинського районного суду м. Києва про належне повідомлення боржника ОСОБА_1 про опис та арешт належного йому майна - квартири АДРЕСА_1 - не підтверджується матеріалами виконавчого провадження; судом першої інстанції залишено поза увагою порушення приватним виконавцем вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» щодо не вчинення приватним виконавцем дій, передбачених ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», які повинні передувати призначенню приватним виконавцем суб`єкта господарювання суб`єкта оціночної діяльності - для визначення вартості арештованого нерухомого майна.

Вважає, що судом першої інстанції в порушення ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» залишено поза увагою здійснення суб`єктом господарювання - суб`єктом оціночної діяльності - оцінки нерухомого майна, належного боржнику - без фактичного огляду об`єкта оцінки; судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги рецензію на звіт від 18 липня 2025 року та не враховано порушення, які мали місце при здійсненні оцінки належного боржнику нерухомого майна - які констатовані у вказаній рецензії.

Вказує, що в порушення ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» судом першої інстанції прийнято в якості доказу відповідності здійсненої СОД оцінки нерухомого майна нормативно-правовим актам - висновок експерта № 59 від 19 серпня 2025 року.

28 жовтня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від приватного виконавця Овчаренка М.О., в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що матеріалами виконавчого провадження та наданими доказами доведено, що боржник отримав звіти про оцінку 19 березня 2025 року, які були направлені рекомендованими повідомленнями та на офіційну електронну пошту свого уповноваженого представника, а також додатково 1 липня 2025 року ознайомився з усіма матеріалами виконавчого провадження через свого другого уповноваженого представника. За цих обставин боржником умисно або через байдужість пропущено строк на оскарження дій виконавця (ч. 1. ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження») щодо оцінки майна та строк на оскарження (ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження») результатів визначення вартості чи оцінки майна, а відповідного клопотання про поновлення строків при поданні скарги до суду першої інстанції не було подано.

Вважає, що матеріали справи не містять посилань на докази, що підтверджують порушення приватним виконавцем встановленої законом процедури опису та арешту майна, визначення суб`єкта оціночної діяльності, доручення йому подати звіт про оцінку майна та повідомлення сторін виконавчого провадження про вартість майна.

А також, скаржником не наведено обґрунтованих доводів на користь того, що приватним виконавцем порушено встановлену законом процедуру опису і арешту нерухомого майна, а також порядок визначення суб`єкта оціночної діяльності і доручення подати звіт про оцінку майна, не доведено неправомірність повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна.

У судовому засіданні приватний виконавець Овчаренко М.О. просив залишити скаргу ОСОБА_1 без розгляду.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Дяконова К.І. просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку поштової кореспонденції суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року у справі № 759/15355/18 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за період з 1 січня 2017 року по 30 червня 2018 року 3% річних в сумі 11 800,14 грн, інфляційні втрати боргу у сумі 48 244,18 грн, процент за користування позикою у розмірі 14 010,76 грн, а всього 74 055,08 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 740,55 грн.

На виконання вказаного рішення суду 3 травня 2019 року було видано виконавчий лист.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 19 жовтня 2021 року вказаний виконавчий лист було пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Овчаренку М.О., яким 19 жовтня 2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3.

10 березня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овчаренко М.О. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень в зведене виконавче провадження НОМЕР_2.

9 вересня 2024 року за вих. № 2487 на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу приватного виконавця, відповідно до якої приватний виконавець просить ОСОБА_1 бути присутнім 20 вересня 2024 року при виконавчих діях - описі та арешті квартири АДРЕСА_1 , яка була направлена на адресу боржника ( АДРЕСА_2 ), трекномер укрпошти 440.

20 вересня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25 жовтня 1995 року. Відповідальним зберігачем призначено ОСОБА_3 .

Вказану постанову було направлено 20 вересня 2025 року на адресу боржника, трекномер укрпошти 440.

20 вересня 2024 року приватним виконавцем було направлено вимогу боржнику ОСОБА_1 №2645, відповідно до якої, приватний виконавець просить бути присутнім 20 вересня 2024 року особисто або через представника на виконавчих діях з опису та арешту нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта приватного виконавця від 20 вересня 2023 року доступу до вказаної квартири приватному виконавцю надано не було.

Відповідно до постанови приватного виконавця від 7 жовтня 2024 року № НОМЕР_3 було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - Приватне підприємство «Еммануїл нерухомість» - з метою надання письмового звіту щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 .

14 лютого 2025 року приватним виконавцем Овчаренко М.О. отримано запит від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про направлення копій документів, якими підтверджуються відкриття виконавчих проваджень на поштову адресу: АДРЕСА_4 та на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26 лютого 2025 року за місцем реєстрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 - приватним виконавцем направлено вимогу за вих. № 551, в якій боржник повідомляється, що постановою № НОМЕР_3 від 20 вересня 2024 року було описано та арештоване належне ОСОБА_1 нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 . З посиланням на п. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець вимагав терміново - на протязі 10 днів, надати приватному виконавцю та/або суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання - доступ до квартири АДРЕСА_1 , яка була направлена на електронну адресу представника боржника - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з наданих приватним виконавцем Овчаренко М.О. скріншотів.

11 березня 2025 року приватним виконавцем складено акт, відповідно до якого: з метою фіксації поточного стану квартири АДРЕСА_1 приватним виконавцем було здійснено черговий вихід за зазначеною адресою; двері квартири вкотре ніхто не відчинив.

13 березня 2025 року постановою приватного виконавця № НОМЕР_3 призначено суб`єкта господарювання - суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «СПЕЦЮСТ» - для надання письмового звіту щодо ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до супровідного листа копію постанови від 13 березня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 було спрямовано на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «СПЕЦЮСТ».

13 березня 2025 року суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «СПЕЦЮСТ» складено звіт про оцінку майна боржника - квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого ринкова вартість двокімнатної квартири загальною площею 52,30 кв. метрів, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , станом на дату оцінки становить (без ПДВ): 1 824 000 грн.

Вказаний звіт було здійснено без огляду об`єкту оцінки із застосуванням порівняльного підходу.

19 березня 2025 року на адресу сторін виконавчого провадження за вих. № 917 було направлено лист приватного виконавця про повідомлення сторін про оцінку арештованого майна, в додатках до якого зазначено: копія звіту на 15 арк.

Вказаний лист було спрямовано на адресу ОСОБА_1 згідно із поштовим відправленням № 389.

Також вказане повідомлення №917, звіт про оцінку майна та відповідь №923 було продубльовано на електронну адреса представника боржника - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (стаття 449 ЦПК України).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18) зазначено, що «під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» частини першої статті 341 цього Кодексу».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2022 року по справі № 761/38464/20 (провадження № 61-7465св22) зазначено, що «перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року в справі № 2-8754/11 (провадження №61-9397св21) зазначено, що: «розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця по суті, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, не з`ясував, який конкретно предмет розгляду скарги та в залежності від цього коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права та чи дотримано ним строк звернення до суду зі скаргою, встановлений статтею 449 ЦПК України».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зазначено, що «з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок щодо застосування статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зазначено, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 14 лютого 2025 року на адресу виконавця надійшов запит № 5 від 7 лютого 2025 року від уповноваженого представника боржника адвоката Лалаян Наріне Ашотівни. В запиті йшлось про надання їй, як уповноваженому представнику боржника, копій постанов про відкриття виконавчих проваджень.

Безпосередньо в своєму запиті представник боржника зазначила спосіб отримання інформації, а саме шляхом надсилання відповідних документів на її електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також саме ця офіційна адреса представника, боржника зазначена і на офіційні сторінці адвоката на сайті Національної асоціації адвокатів України.

В той же день, відповіддю № 414 від 14 лютого 2025 року на зазначену адресу було направлено всі постанови про відкриття виконавчих проваджень з ідентифікаторами доступу, в тому числі і постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3, в якому відскановані та наявні всі документи виконавчого провадження (в тому числі і звіт про оцінку ).

Далі, на зазначену електронну пошту представника боржника було направлено вимогу № 551 від 26 лютого 2025 року про надання приватному виконавцю та/або суб`єкту оціночної діяльності доступу до квартири АДРЕСА_1 з метою фіксації її актуального стану.

В подальшому, як вбачається із матеріалів справи, 19 березня 2025 року від боржника надійшли дві заяви від 10 березня 2025 року про відтермінування вимоги № 551 від 26 лютого 2025 року та про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій. Цей факт переконливо свідчить, що документи, які надсилалися на електронну пошту представника боржника отримувались боржником.

Далі, 19 березня 2025 року на зазначену вище електронну адресу представника боржника було направлено: Повідомлення N° 917 про результати оцінки майна (квартири АДРЕСА_1 ), Звіт про оцінку майна (квартири АДРЕСА_1 ) та відповідь N° 923. Також Повідомлення N° 917 разом із копією звіту направлено і на поштову адресу боржника, яка зазначена у виконавчому документі і співпадає і з адресою реєстрації боржника. Трекномер Укрношти 389.

Так, в постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року по справі N° 757/4-8467/21 суд визначив наступне: «Верховний суд виходить з того, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.»

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 947/26777/19 (провадження № 61-9161 св22), від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22), від 30 листопада 2022 року усправі № 725/486/22 (провадження № 61-7107 св22).

Таким чином, на переконання колегії суддів, датою отримання та, відповідно, належного ознайомлення боржника з повідомленням № 917 про результати оцінки майна (квартири АДРЕСА_1 ) та Звітом про оцінку майна (квартири АДРЕСА_1 ) є саме 19 березня 2025 року.

Далі, як вбачається із матеріалів справи, вже від ще одного уповноваженого представника боржника, адвоката Д`яконової К.І., виключно за допомогою електронної пошти 30 червня 2025 року з пошти представника боржника на пошту виконавця надійшла ще одна заява про ознайомленням з матеріалами виконавчого провадження. 1 липня 2025 року таким же чином (на електронну пошту) було направлено відповідь, до якої додано всі постанови про відкриття виконавчих проваджень з ідентифікаторами доступу. (Докази містяться в матеріалах справи). Оскільки всі документи виконавчих проваджень відскановано та додано до автоматизованої системи виконавчого провадження, ще однією датою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження потрібно вважати 1 липня 2025 року.

Колегія суддів звертає увагу, що при розгляді аналогічної ситуації Верховного Суд у постанові від 10 квітня 2024 року по справі № 395/1003/13-ц погодившись з висновками суду апеляційної інстанції дослідив та зазначив наступне: «...09 лютого 2022 року на адресу офісу приватного виконавця надійшов адвокатський запит б/н від 27 січня 2022 року адвоката Скоробогатька В. Ю., в якому останній зазначав, що звернувся з позовом до суду про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та просив зупинити виконавче провадження на строк до вирішення питання по суті. Приватним виконавцем Русецькою О. О. 14 лютого 2022 року відмовлено адвокату Скоробогатьку В. Ю. у зупинені виконавчого провадження. Разом з відповіддю адвокат Скоробогатько В. Ю. отримав постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до матеріалів виконавчого провадження в мережі Інтернет. Тобто, представник боржника Скоробогатько В. Ю. мав доступ до матеріалів виконавчого провадження в електронній формі за допомогою ідентифікатора доступу, що найменше з 14 лютого 2022 року...»

«...тим чином, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що представник боржника Скоробогатько В. Ю. був обізнаний щодо винесення приватним виконавцем Русецькою О. О. постанови від 03 грудня 2021 року про опис та арешт майна та вчинення дій з приводу передачі на реалізацію через електронні торги спірної земельної ділянки, що найменше з 14 лютого 2022 року. Тому суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про скасування ухвали суду пертої інстанції, якою скаргу заявника розглянуто по суті, та ухвалив нове судове рішення про залишення скарги без розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що матеріалами виконавчого провадження та наданими доказами доведено, що боржник отримав звіти про оцінку 19 березня 2025 року, які були направлені рекомендованими повідомленнями та на офіційну електронну пошту свого уповноваженого представника, а також додатково 1 липня 2025 року ознайомився з усіма матеріалами виконавчого провадження через свого другого уповноваженого представника.

В той же час, як встановлено матеріалами справи, що зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання скаржник звернувся до суду лише 18 липня 2025 року

За цих обставин боржником умисно або через байдужість пропущено строк на оскарження дій виконавця (ч. 1. ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження») щодо оцінки майна та строк на оскарження (ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження») результатів визначення вартості чи оцінки майна, а відповідного клопотання про поновлення строків при поданні скарги до суду першої інстанції скаржником не було подано.

Суд першої інстанції дотримання строків звернення зі скаргою не перевірив, висновків щодо дотримання строків звернення чи наявності поважних причин для поновлення пропущеного строку звернення з апеляційною скаргою в оскаржуваному судовому рішенні не зробив.

Суд апеляційної інстанції встановив, що строк на звернення зі скаргою до суду пропущений, що свідчить із детально встановлених судом першої інстанції обставин щодо подій повідомлення виконавцем та обізнаності боржника та його представників про вчинені виконавчі дії, що є предметом оспорення у цій справі.

Клопотання про поновлення строків на звернення зі скаргою у справі відсутні, оскільки сторона скаржника взагалі не вважала такі строки пропущеними.

Ураховуючи наведене у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що строки на звернення зі скаргою дотримані, чи що наявні поважні причини для поновлення таких строків, оскільки жодних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасно подати скаргу на дії виконавця, скаржником не наведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу наведених вимог закону, скарга на постанову державного виконавця підлягає залишенню без розгляду з підстав, передбачених ст. 126, 377 ЦПК України, в зв`язку з пропуском строку її подання, встановленого ст. 449 ЦПК України, та відсутністю поважних причин для поновлення цього строку.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду відповідно до ст. 377 ЦПК України - скасуванню, в зв`язку з пропуском строку подання скарги, встановленого ст. 449 ЦПК України, та відсутністю поважних причин для поновлення цього строку, з залишенням скарги на дії/бездіяльність органу примусового виконання без розгляду.

З урахуванням наведеного апеляційним судом не можуть бути оцінені доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо правомірності дій органу примусового виконання.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 серпня 2025 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець Овчаренко Микола Олександрович на дії/бездіяльність органу примусового виконання залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба