ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року

м. Харків

справа № 643/3999/25

провадження № 22-ц/818/4545/25, № 22-ц/818/4546/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Тичкової О.Ю., Шабельнікова С.К.

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення франшизи, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 27 червня 2025 року та додаткове рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 10 липня 2025 року, постановлені суддею Новіченко Н.В.,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 3 000, 00 грн. розмір франшизи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 21.08.2024 року о 17:40 год. водій ОСОБА_2 у м. Харкові по вул. Нескорених, буд. 2-В, керуючи транспортним засобом «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не вибрав безпечної швидкості руху, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Nissan Leaf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався назустріч, а водій ОСОБА_3 у результаті цього здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 09.10.2024 у справі № 953/7931/24 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував відповідач, був застрахований у ТДВ «СК «КРЕДО» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 218363915, строк дії полісу з 14.12.2023 до 11.12.2024. Позивач 30.08.2024 року звернувся до ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» із заявою щодо виплати страхового відшкодування, 29.10.2024 року отримав страхове відшкодування у розмірі 96 601, 26 грн. за відрахування суми франшизи передбаченим договором страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортного засобу ОСОБА_2 . У подальшому ОСОБА_2 відмовився компенсувати позивачу розмір франшизи недоотриманої позивачем по страховому відшкодуванню за відповідним договором. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача суму франшизи та судові витрати.

Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 27 червня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Додатковим рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 10 липня 2025 року заяву представника позивача адвоката Добровольського Олексія Володимировича задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині заяву залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення та додаткове рішення суду першої скасувати, у задоволенні позову відмовити повністю, вирішити питання щодо судового збору.

Зазначає, що позивачем не надано суду жодних доказів наявності франшизи та її розміру. Вказує, що в матеріалах справи є акт про втрату документів, яким підтверджено, що в матеріалах, які надійшли до суду від страхової компанії відсутні матеріали страхової справи, а відповідно і страховий поліс та інші докази наявності франшизи у договорі. Стосовно витрат на правову допомогу, вважає, що такий розмір витрат є безпідставним, несправедливим та суттєво завищеним.

Представник позивача надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції та додаткове рішення є законними, обґрунтованими і не підлягають скасуванню або зміні. Окрім того, сторона позивача заявляє, що позивач поніс додаткові витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 2 статті 133, підпункту «б» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України), щодо представлення його інтересів в апеляційній інстанції, ведення справи, підготовка відзиву на апеляційну скаргу, вибір правової позиції, загалом в розмірі 10 000(десять тисяч) грн. Підтвердженням понесених Позивачем витрат на професійну правничу допомогу є Додаткова угода №2 та акт приймання передачі наданих послуг.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки саме на відповідача, як на особу відповідальну за завдані збитки покладається обов`язок компенсувати суму франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, суд дійшов висновку що позовні вимоги про стягнення франшизи в сумі 3 000, 00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом установлено та з відповіді ТДВ СК «Кредо» вбачається, що відповідно до звіту № 3016558-1/2024 від 29.09.2024, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Nissan Leaf», реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 383 903, 50 грн. ринкова вартість транспортного засобу до ДТП складає 285 773, 02 грн. Таким чином, вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу до ДТП. Отже автомобіль «Nissan Leaf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважається фізично знищеним і вартість матеріального збитку дорівнює ринкової вартості транспортного засобу до ДТП, та 285 773, 02 грн. Крім того, відповідно до звіту № 21277/3016558-1 від 06.10.2024, вартість утилізації пошкодженого майна «Nissan Leaf», реєстраційний номер НОМЕР_2 складатиме 185 971, 76 грн. Таким чином, сума страхового відшкодування розраховувалась наступним чином: 285 773, 02 грн. 185 971, 76 грн. 3 200, 00 грн. = 96 601, 26 грн. При цьому, 3 200, 00 грн. франшиза згідно Полісу. Разом з цим, ТДВ СК «Кредо» страховим актом № 3016558-1-1 було визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого ТЗ за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля «Nissan Leaf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які сталися 21.08.2024 страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом та призначене страхове відшкодування у розмірі 96 601, 26 грн.

Страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль «Nissan Leaf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за вирахуванням розміру франшизи страховою компанією ТДВ СК «Кредо» 29.10.2024 було перераховано ОСОБА_1 в сумі 96601,26 грн. на її картковий рахунок.

Частинами 16 та 18 ст. 9 ЗУ «Про страхування» визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку, а франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно доп.12.1статті 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 36.6 статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

З огляду на зміст цих приписів у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, якщо сторони її передбачили у відповідному договорі. Суму франшизи потерпілому має компенсувати страхувальник або інша особа, відповідальна за завдані збитки.

Матеріалами справи доводиться страхування ОСОБА_1 цивільно-правової відповідальності в ТДВ СК «Кредо», яка після звернення потерпілої ОСОБА_1 виплатила їй страхове відшкодування в сумі 96601,26 грн.

Сума франшизи встановлена сторонами при укладанні договору страхування становить 3200 грн., про що було зазначено у відповіді ТДВ СК «Кредо» та яка не була виплачена потерпілій при відшкодуванні понесених в ДТП збитків.

Враховуючи вищевикладені норми права, якими передбачена виплата винною особою розміру франшизи потерпілому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача 3000 грн франшизи в межах позовних вимог.

Стосовно додаткового рішення, колегія суддів зазначає.

Додатковим рішенням суду першої інстанції заяву адвоката Добровольського Олексія Володимировича задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом статті 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність`гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі№ 755/9215/15-цта в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі№ 922/445/19міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі№ 648/1102/19та від 11 листопада 2020 року у справі№ 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження№ 61-13608св20).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано:

-Договір про надання правової (правничої) допомоги № 0511/24-ПД-01 від 05.11.2024, укладений між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «СПРАВАР» а особі Директора Михайлова В.Л., який діє на підставі Статуту (Об`єднання), відповідно до умов якого Об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до п. 5.1 Договору Клієнт зобов`язаний оплатити Адвокатському об`єднанню надану правову допомогу та понесені фактичні витрати;

-Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0511/24-ПД-01 від 05.11.2024 від 07.03.2025, відповідно до умов якої сторони дійшли взаємної згоди про те, що відповідно до умов Договору Адвокатським об`єднанням на виконання доручень Клієнта надається професійна правнича допомога щодо захисту прав Клієнта відносно стягнення розміру франшизи по страховому відшкодуванню та представництва інтересів Клієнта в судовому провадженні у Московському районному суді м. Харкова. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 сторонами визначено обсяг та зміст допомоги, а також розмір гонорару за правову допомогу згідно п. 1 цієї додаткової угоди, а саме: юридична консультація Клієнта щодо вибору правової позиції у зв`язку з позовною заявою ОСОБА_1 2 000, 00 грн; правовий аналіз документів Замлілої І.М. для підготовки правової позиції захисту інтересів Клієнта в Московському районному суді 2 000, 00 грн.; підготовка адвокатського запиту та скарги 2 000, 00 грн.; складання позову про стягнення франшизи та додатків до позовної заяви 4 000, 00 грн.; представництво прав і інтересів Клієнта під час розгляду справи у Московському районному суді м. Харкова 5 000, 00 грн. Розмір гонорару за правову допомогу складає 15 000, 00 грн. без ПДВ. Згідно з п. 3 Додаткової угоди № 1 порядок оплати гонорару: оплата за надану допомогу здійснюється Клієнтом шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок Адвокатського об`єднання не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з моменту прийняття Московським районним судом м. Харкова остаточного рішення у справі;

-Акт від 27.06.2025 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0511/24-ПД-01 від 05.11.2024, відповідно до якого сторони підтверджують, що відповідно до умов Договору Адвокатським об`єднанням на виконання доручень Клієнта було надано, а Клієнтом прийнято наступні послуги:

а) юридична консультація Клієнта щодо вибору правової позиції у зв`язку з позовною заявою ОСОБА_1 ;

б) підготовка адвокатського запиту до ТОВ «Страхова компанія «Кредо» та скарги до МТСБУ;

в) підготовка, складання та направлення процесуального документу позовної заяви про стягнення франшизи та додатків до неї до Московського районного суду м. Харкова;

г) ведення справи та участь адвоката в її розгляді, як мінімум два судові засідання в Московському районному суді м. Харкова, підготовка процесуальних документів, зокрема: відповіді на відзив у разі подання відповідачем відзиву на позовну заяву, клопотань, пояснень, заяв та заперечень необхідних по справі.

Вартість наданих послуг становить 15 000, 00 грн. без ПДВ.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи ціну позову, колегія суддів вважає, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Крім того згідно на підтвердження витрат в суді апеляційної інстанції представником позивача надано додаткову угоду № 2 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0511/24-ПД-01 від 05.11.2024, укладену між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «СПРАВАР» а особі Директора Михайлова В.Л., який діє на підставі Статуту (Об`єднання), ордер № 1225921 та акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0511/24-ПД-01 від 05.11.2024, відповідно до якої викладено перелік послуг правничої допомоги у рамках даної справи в суді апеляційної інстанції, вартість яких склала 10000,00 грн.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн. у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що у задоволенні апеляційної скарги на рішення суду слід відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу на додаткове рішення задовольнити частково.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 27 червня 2025 року залишити без задоволення.

Рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 27 червня 2025 року - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 10 липня 2025 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 10 липня 2025 року змінити в частині суми стягнення на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 3 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді С.К. Шабельніков

О.Ю. Тичкова