ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про стягнення спадщини у вигляді недоотриманої суми пенсії,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про стягнення недоотриманої пенсії в розмірі 164 232,35 грн.

В позовній заяві посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 , який був військовим пенсіонером та отримував спеціальну пенсію на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на майно, в тому числі і на недоотриману ним пенсію на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 по справі №320/10779/23.

Позивач звернулася до нотаріуса з питання прийняття спадщини, в зв`язку з чим Обухівською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №73369904, та зроблено запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо надання розрахунку сум нарахованої, але не виплаченої пенсії ОСОБА_2 , але відповіді не отримав.

Своїми діями відповідач перешкоджає реалізації прав позивача на отримання спадкового майна.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого провадження.

17.06.2025 від представник Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області Борисенко К.С., через систему «Електронний суд», направила клопотання про здійснення розгляду справи без участі представника.

18.06.2025 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області Борисенко К.С., через систему «Електронний суд», надійшов відзив на позовну заяву, який не направлений іншій стороні, що не відповідає вимогам частини 4 статті 178 ЦПК України, тому судом не може бути взятий до уваги.

Ухвалою суду від 15 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

На виконання ухвали суду від 29.05.2025 в частині витребування доказів, від відповідача 01.10.2025 на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 по справі №320/10779/23.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином.

01.10.2025 представник ГУ ПФУ України у Київській області направив до суду клопотання про розгляд справи в його відсутності.

18.11.2025 адвокат Мусієнко О.О., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 направила до суду клопотання про проведення засідання без участі позивача та представника. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 14 лютого 1986 року (а.с.131).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року у справі №320/10779/23, задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019, з урахуванням при її обчисленні розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії згідно з довідкою Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву» № К.обл.-747 від 28 жовтня 2022 р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з 01.12.2019 перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву» № К.обл.-747 від 28 жовтня 2022 р., з урахуванням при її обчисленні у відповідності до вимог статей 43,63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з і військової служби, та деяких інших осіб» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.17).

Позивачка ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с.131), а також, є спадкоємцем його майна, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданного 29.11.2024 державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори (а.с.20).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є цивільними і врегульовані ст.ст. 328, 1216-1218, 1227 ЦК України, ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч.ч. 1 - 3 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 даного Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де у ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

З наведених положень закону вбачається, що позивач має право на отримання коштів пенсії, яку за життя не отримав спадкодавець. При цьому у позивача виникло самостійне право на отримання спадкового майна.

Разом з цим суд зазначає, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів належних спадкодавцю. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то сума недоотриманої спадкодавцем пенсії, що належала йому за життя і залишилась недоотриманою, у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини. Відтак, позивач, прийнявши спадщину від померлого, має право на отримання усієї суми недоотриманої пенсії.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Наведений правовий висновок є цілком релевантним до обставин у цій справі.

Слід зазначити, що відповідно до вимог ч.ч. 1 - 3 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Позивачка є спадкоємцем майна померлого, тому в дію вступають приписи ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 1227 ЦК України, що регламентують процедуру спадкування пенсійних виплат. Відтак, позивач має право на одержання недоотриманої батьком пенсії в порядку спадкування.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками наведеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.10.2020 (справа №428/6685/19).

Також слід зазначити, що за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Крім того, спосіб захисту права чи інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (п. 58).

Ці тези стосуються саме засад ефективного судового захисту, а отже можуть бути враховані у цій частині при ухваленні рішення у справі.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із нарахованої, але неотриманої доплати до пенсії в розмірі 164 232,35 грн. що нарахована згідно рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року та підтверджується витребуваним судом від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області розрахунком на доплату (а.с.120).

Позивачка є спадкоємцем першої черги (ст. 1261 ЦК України), яка в установлений законом строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_2 , як спадкоємиця за законом.

З наведеного вище вбачається, що позивачка як спадкоємець набула прав на кошти недоотриманої пенсії. Набуття такого права відбулося на підставах права цивільного. У той же час позивач не є учасником правовідносин між спадкодавцем та відповідачем, які захищені зазначеним судовим рішенням у порядку адміністративного судочинства. Позивач не став учасником тих правовідносини. Він фактично набув самостійних прав на майно, а відповідно має право на судовий захист.

За таких підстав, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , які не охоплені свідоцтвом про право на спадщину за законом у розмірі 164 232,35 грн.

Задоволення позову у такому об`ємі повністю відповідає заявленим вимогам та є достатнім для захисту порушених прав позивача.

Також, позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 642,32 гривень, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений судовий збір у зазначеному розмірі.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач у позовній заяві зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження заявлених витрат на правничу допомогу до позовної заяви надано: Договір №26032504 про надання правової допомоги /юридичних послуг від 26.03.2025, Акт №26032504 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги/юридичних послуг №26032504 від 26 березня 2025 року.

З Акту №26032504 приймання-передачі наданих послуг від 21 травня 2025 року вбачається, що «Центром правової допомоги» надано юридичні послуги, а саме: проект позовної заяви до суду. Вартість послуг становить 17 000 грн.

Проект позовної заяви це чернетка документа, яка готується перед поданням до суду, тоді як позовна заява це остаточна, оформлена відповідно до вимог суду версія, яка подається на розгляд. Відмінність полягає у статусі: проект/робочим варіантом, який може змінюватися, а позовна заява це офіційний процесуальний документ.

При цьому, інформація яка міститься в Акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг, не може вважатись розрахунком (детальним описом робіт, наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на правничу допомогу (Постанова КЦС ВС від 23.11.2020 № 638/7748/18).

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу та, розподіляючи вказані витрати між сторонами у справі, суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

На підтвердження витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та засвідчені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також, розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З урахуванням вищевикладеного, позивачем документально не підтверджено належними доказами витрати на правничу допомогу, а інформація яка міститься в Акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг виконання проекту позовної заяви не може вважатись розрахунком (детальним описом робіт, наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 89, 137,141,263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 321, 1216-1218, 1227 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про стягнення спадщини у вигляді недоотриманої суми пенсії задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, юридична адреса Київська область, м. Фастів, вул. А. Саєнка, 10) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНКПП НОМЕР_3 ) спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді недоотриманої за його життя пенсії, у розмірі 164 232 (сто шістдесят чотири тисячі двісті тридцять дві гривні 35 копійок), судовий збір в розмірі 1 642,32 (тисяча шістсот сорок дві) грн. 32 коп.

В частині стягнення судових витрат на правничу допомогу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.11.2025.

Суддя Леся КОВАЛЕВСЬКА