Провадження № 2/646/5591/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

27 листопада 2025 року м.Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Чорна Б.М., розглянувши матеріали позовної заяви керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користування та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва та скасування реєстрації права власності,

в с т а н о в и в :

Керівник Слобідської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради у здійсненні права на користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом:

- зобов`язання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) знести об`єкт самочинного будівництва нежитлову будівлю літ. «АА-1» загальною площею 24,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101) з приведенням земельної ділянки під нею у придатний для подальшого використання стан;

- припинення володіння ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) нежитловою будівлею літ. «АА-1» загальною площею 24,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101);

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на нежитлову будівлю літ. «АА-1» загальною площею 24,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101, запис про право власності 41098727; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з відкриттям розділу, індексний номер 57210275 від 22.03.2021) та закриттям розділу № 101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Основ`янського районного суду міста Харкова справу розподіллено на суддю Чорну Б.М.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 14.11.2025 року позовну заяву - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Про наслідки невиконання ухвали про залишення без руху позивачу було роз`яснено в самому тексті ухвали від 14.11.2025 року.

24.11.2025 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач зазначив, що прокурором при пред`явленні позову не заявляються вимоги стосовно вирішення питання про витребування чи повернення земельної ділянки, оскільки право власності на спірну земельну ділянку залишається за її законним власником Харківською міською територіальною громадою в особі Харківської міської ради, у позовній заяві зазначається, що нежитлова будівля літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м по АДРЕСА_1 є об`єктом самочинного будівництва та на неї поширюється правовий режим об`єкта самочинного будівництва, вимоги про визнання права власності, витребування або повернення майна, виділ у натурі частки майна не заявлялись, тому вказали, що проведення оцінки нежитлової будівлі та земельної ділянки жодним чином не вплине на ціну позову та суму судового збору, що підлягає сплаті за подання цього позову, в результаті чого вимога суду про подання до суду звітів про оцінку нежитлової будівлі та земельної ділянки не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та судової практики; щодо подання доказів надсилання відповідачу копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу, офіційним зареєстрованим місцем перебування ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 , Додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування» (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 117-р) до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження внесено с-ще Лозове Донецької області, відповідно до відомостей офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» відділення №83020 у селищі Лозове, Донецької області не функціонує, що позбавляє можливості прокурора направити примірник позовної заяви з додатками на адресу ОСОБА_1 .

Оглянувши вказану заяву про усунення недоліків, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Так, відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 статті 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Посилання позивача, що проведення оцінки нежитлової будівлі та земельної ділянки жодним чином не вплине на ціну позову та суму судового збору, суд не бере до уваги, оскільки, що позовні вимоги про визнання права власності, витребування або повернення майна, виділ у натурі частки майна є майновими, оскільки за своєю правовою природою пов`язані з підтвердженням прав на майно (постанова ВС від 24.01.2018 року у справі № 916/1220/17, ухвала ВС від 04.03.2019 року у справі № 923/441/18, ухвала ВС від 30.03.2023 року у справі № 591/3750/20).

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» на підтвердження оцінки проведеної оцінки майна складається звіт (акт про оцінку майна).

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна. Нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно.

Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Таким чином, належними доказами на підтвердження вартості майна, із якої необхідно визначити ціну позову та відповідно розмір судового збору, є, зокрема, звіт про оцінку майна з висновком про його вартість (станом саме на дату подання позову до суду), дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості аналогічного майна в районі місцезнаходження спірного майна тощо.

Проте, позивачем не надано належного доказу - звіту про оцінку майна нежитлової будівлі літ. «АА-1» та земельної ділянки, складеного суб`єктом оціночної діяльності, з висновком про його вартість станом саме на дату подання позову до суду.

Посилання позивача на неможливість проведення оцінки майна у зв`язку з тим, що позивач вважає вказане нерухоме майно самочинним будівництвом не приймається до уваги, оскільки вказане є припущенням позивача, адже у позовній заяві вказано, що дане майно є належно зареєстрованим і саме з вимогою про скасування реєстрації права власності позивач звертається до суду. Отже, позовна заява та заява про усунення недоліків містять суперечливі твердження.

Посилання позивача щодо неможливості здійснити вимоги ч. 1 ст. 177 ЦПК України щодо направлення позовної заяви відповідачу, суд вказує, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 14.11.2025, саме на позивача покладено обов`язок належного надсилання на адресу відповідача копії позовної заяви та копій всіх доданих до неї документів, належним чином проінформувати відповідача по справі про надходження до суду даної позовної заяви, а не виконанання вказаних норм, позбавляє суд та відповідача вчинити відповідні процесуальні дії щодо відкриття провадження, повідомлення про розгляд справи відповідача, надання часу відповідачу для подання відзиву.

Щодо вказівок надмірного формалізму з боку суду, та можливості виклику відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії, з опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, суд враховує рішення ЄСПЛ від 20 червня 2023 року у справі «LAZARIS v. ALBANIA» за заявою № 48806/06 та наголошує на необхідності забезпечити баланс між вимогами процесуальних норм права, справедливості та ефективністю правосуддя.

ЄСПЛ нагадав, що стаття 6 Конвенції не може тлумачитися як така, що передбачає конкретну форму вручення судової пошти, і не є завданням Суду вказувати бажані способи спілкування з учасниками судового процесу; національні суди мають кращі можливості для оцінки ситуації у світлі практичних обставин. Роль Суду обмежується з`ясуванням того, чи наслідки застосування та тлумачення процесуальних норм були такими, що відповідають Конвенції (Gankin and Others v. Russia, № 2430/06 and 3 others, §§ 28 та 35, 31 травня 2016 року).

Крім того, судом зазначалося, що зі змісту позовної заяви, вбачається, що зазначений спір виник з приводу нежитлової будівлі літ. «АА-1» та земельної ділянки комунальної власності, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Причому позовні вимоги стосуються безпосередньо об`єктів нерухомого майна - нежитлової будівлі та земельної ділянки.

Земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами суб`єктів власності. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки.

Згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до законодавства, наявність у земельної ділянки такого унікального кадастрового номера обов`язкова.

Проте в заяві про усунення недоліків, не вказано унікального кадастрового номера, саме тому суд позбавлений самостійно визначити та з`ясувати вказані відомості.

З огляду на те, що судове рішення про залишення позовної заяви без руху залишено не в повній мірі виконаним позивачем, за таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч.6 ст.185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суд вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням недоліків.

Суддя також враховує та звертає увагу, що згідно з ч.2 ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 рокуі набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свободне гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Відповідно до вимог ч.3 ст.185 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст.ст.175,177 ЦПК України, а саме не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.5 ст.185 ЦПК України).

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді (ч.6 ст.185 ЦПК України).

З огляду на те, що позивачем недоліки поданої заяви не усунуті у відповідності до ухвали Основ`янського районного суду міста Харкова від 14.11.2025 р., за таких обставин вбачається, що матеріали заяви підлягають поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 43, 44, 116, 185, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Матеріали позовної заяви керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користування та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва та скасування реєстрації права власності - визнати неподаними та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://cz.hr.court.gov.ua/sud2035/ .

Суддя Б.М.Чорна