КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/1512/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2025 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,
розглянув заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Зінов`євим Дмитром Сергійовичем, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,
У червні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.
Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2025 року позов задоволено.
Виділено у власність ОСОБА_2 автомобіль Марки PORSCHE Модель CAYENNE, Рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 . Припинено право власності ОСОБА_3 на автомобіль Марки PORSCHE Модель CAYENNE, Рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 .
Виділено у власність ОСОБА_3 автомобіль Марки LAND ROVER, Модель RANGE ROVER, рік випуску 2014, Об`єм (потужність) двигуна, см3 4999. Припинити право власності ОСОБА_2 на автомобіль Марки LAND ROVER, Модель RANGE ROVER, рік випуску 2014, Об`єм (потужність) двигуна, см3 4999.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 15 140 грн.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, ПАТ АБ «Укргазбанк», яке не брало участь у розгляді справи, подало апеляційну скаргу, в якійпросило заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2025 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2025 року закрито.
Ухвалу суду мотивовано тим, що оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про права та/або обов`язки, та/або інтереси ПАТ АБ «Укргазбанк».
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Зінов`єв Д.С. просив, крім іншого, стягнути з апелянта на користь позивачки судові витрати, понесені нею під час розгляду справи у апеляційному суді.
18 листопада 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заяваадвокат Зінов`єва Д.С. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу. До заяви долучено докази понесених витрат.
Заявник просить стягнути із ПАТ АБ «Укргазбанк» судові витрати на правову допомогу під час розгляду справи у апеляційному судіу розмірі 24 000 грн.
21 листопада 2025 року до суду найшли заперечення ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо стягнення судових витрат, обґрунтовані тим, що заявник не надав суду належних доказів фактичного понесення позивачкою витрат, а також тим, що заявлений до стягнення розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, апеляційний суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Частиною 3статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частинами 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Крім цього, пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Ухвалюючи по справі судове рішення прозакриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк»,суд не вирішував питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Разом з цим, як видно із матеріалів справи, позивачка ОСОБА_2 понесла витрати на правову допомогу під час розгляду справи у апеляційному суді.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Про стягнення судових витрат представник позивачки просив у відзиві на апеляційну скаргу.
На підтвердження розміру понесених ОСОБА_2 витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги суду надано: договір про надання правничої (правової) допомоги №27 від 05 червня 2024 року; акт наданих послуг №1до вказаного договору від 12 вересня 2025 року; додаток №1 до вказаного договору від 01 вересня 2025 року; платіжну інструкцію від 08 вересня 2025 року на суму 10 000 грн; платіжну інструкцію від 09 вересня 2025 року на суму 10 000 грн; платіжну інструкцію від 13 листопада 2025 року на суму 4000 грн.
Отже, загальний розмір витрат позивачки в суді апеляційної інстанції складає - 24 000 грн.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, заперечення банку щодо розміру витрат, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_2 про стягнення судових витрат та вважає за необхідне прийняти постанову, якою стягнути зПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу під час розгляду справи уапеляційному суді у загальному розмірі 4000 грн.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 141, 270, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Зінов`євим Дмитром Сергійовичем, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Суддя-доповідач В.А. Нежура
Судді С.М. Верланов