Провадження № 22-ц/812/1788/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 листопада 2025 року м. Миколаїв

справа № 477/2313/17

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області, ухвалене 23 квітня 2025 року під головуванням судді Козаченка Р.В., повне судове рішення складено 20 травня 2025 року,

У С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), з урахуванням уточненої позовної заяви від 10 січня 2018 року, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зазначав, що 03 липня 2008 року між Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (09 березня 2010 року змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №640/638-К638, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 135 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором в цей же день між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку було передано належну їй земельну ділянку з кадастровим номером :07:009:0160, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Умови договору від 03 липня 2008 року №640/638-К638 ОСОБА_2 не виконувала, у зв`язку з чим станом на 22 вересня 2017 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 123 112,32 доларів США та заборгованість за процентами у розмірі 149 941,45 доларів США.

Всупереч нормам закону та умовам іпотечного договору предмет іпотеки без відома та згоди іпотекодержателя був відчужений іпотекодавцем ОСОБА_3 26 грудня 2016 року приватним нотаріусом Вітовського нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_5 .

Посилаючись на те, що вказаний правочин є неправомірним та порушує його права як іпотекодержателя, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 640/638-К638 від 03 липня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :07:009:0160, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 березня 2023 року залучено до участі у справі АТ «Сенс Банк» як правонаступника первісного позивача ПАТ «Укрсоцбанк».

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 квітня 2025 року позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :07:009:0160, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна, в рахунок погашення заборгованості у загальному розмірі 273 053,77 доларів США, з яких: 123 112,32 доларів США сума заборгованості за кредитом, 149941,45 доларів США сума заборгованості за відсотками, за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №640/638-К638 від 03 липня 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_6 на користь АТ «Сенс Банк» 1600 грн 00 коп. судового збору.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що позичальник не виконала зобов`язання, передбачене договором про надання відновлювальної кредитної лінії №640/638-К638 від 03 липня 2008 року, а тому слід звернути стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку, яка тепер належить відповідачу, у рахунок погашення заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за правилами статей 321, 328 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не передбачена законом. Майно придбане особою, яка не знала і не могла знати про існування речових прав інших осіб на це майно чи обтяжень, не може бути витребуване у добросовісного набувача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі №922/3537/17, 15 червня 2021 року у справі №922/2416/17, від 14 лютого 2024 року у справі №201/87/22). Крім цього апелянт посилався на обов`язок дотримуватися правил виправданості та пропорційності втручання держави у право на мирне володіння майном з посиланням на статтю 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику ЄСПЛ, зокрема рішення від 20 жовтня 2011 року у справі «Rysovskyy v.Ukraine» від 16 лютого 2017 року у справі «Kryvenkyy v. Ukraine» щодо справедливого балансу з наданням компенсації чи іншого відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції учасники справи вдруге не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлені: АТ «Сенс Банк» і ОСОБА_6 шляхом отримання ними повісток в своїх електронних кабінетах (т. 2 а.с. 129 зв.); треті особи ОСОБА_2 і ОСОБА_3 шляхом вручення їх повісток поштою (т. 2 а.с.196). Клопотань про відкладення судового розгляду не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами першою, четвертою, шостою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є два або більше об`єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є об`єкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 03 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 640/638-К638.

Відповідно до п. 1.1 Договору Банк зобов`язався надати ОСОБА_2 кредит в межах максимального ліміту суми 135 000 доларів США, зі сплатою 14,0 % річних за його користування та сплатою комісії в розмірах та в порядку визначеному у Додатку 1 до договору, з кінцевим терміном повернення кредиту 02 липня 2018 року. Згідно з п. 2.1. Договору повернення кредиту повинно було відбуватися щомісячними платежами.

Додатковими угодами до вищевказаного кредитного договору від 26 вересня 2009 року і 20 листопада 2014 року його сторонами було внесено зміни щодо розміру кредиту та строків його повернення.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 640/638-К638 від 03 липня 2008 року, 03 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М., за яким ОСОБА_3 передала Банку в іпотеку своє нерухоме майно, а саме: п`ять земельних ділянок, зокрема й земельну ділянку з кадастровим номером :07:009:0160, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 23-25).

Судом першої інстанції встановлено, що Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» повністю виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується заявами про видачу ОСОБА_2 готівки від 16 липня 2008 року, від 29 липня 2008 року, від 31 липня 2008 року, 08 серпня 2008 року, від 11 вересня 2008 року (т. 1 а.с. 17-21), тоді як позичальниця порушила його умови в частині своєчасної та повної сплати кредитних платежів, у зв`язку із чим станом на 22 вересня 2017 року утворилася заборгованість: 123 112, 32 доларів США - за кредитом та 149 941,45 доларів США - за процентами, що підтверджується розрахунком кредитної заборгованості та довідкою про погашення ОСОБА_2 заборгованості за період з 16.07.2008р. по 21.09.2017 року (т. 1 а.с. 32-35).

Доказів невірного визначення судом розміру заборгованості матеріали справи не містять. Не посилається на це і апелянт.

Розділом 3 укладеного 03 липня 2008 року Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 договору передбачено право Банку звернути стягнення на предмет іпотеки в разі порушення боржником умов кредитного договору.

Всупереч нормам закону та умовам іпотечного договору предмет іпотеки без відома та згоди іпотекодержателя був відчужений іпотекодавцем ОСОБА_3 .

За такого, встановивши що ОСОБА_2 умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином не виконала, допустила утворення заборгованості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у іпотекодержателя, правонаступником якого є позивач, права звернути стягнення на предмет іпотеки. А тому суд правильно, відповідно до приписів ст. ст. 33, 41 Закону України «Про іпотеку», задовольнив позовні вимоги Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки належну на праві власності відповідачу ОСОБА_6 земельну ділянку, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості в загальному розмірі 273 053,77 доларів США, з яких: 123 112,32 доларів США сума заборгованості за кредитом, 149 941,45 доларів США сума заборгованості за відсотками.

При цьому суд першої інстанції правильно виходив з того, що з огляду на положення Закону України «Про іпотеку» зміна власника іпотечного майна не припиняє статус цього майна і права іпотекодержателя вимагати звернення стягнення на нього.

Так, приписами частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.

На підставі договору купівлі продажу, посвідченого 26 грудня 2016 року приватним нотаріусом Вітовського нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А., ОСОБА_3 продала відповідачу ОСОБА_7 земельну ділянку, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 198, 198 зв.).

Також з матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2016 року приватним нотаріусом Вітовського нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А., також були посвідчені ще два договори купівлі-продажу, за якими ОСОБА_3 продала відповідачу ОСОБА_7 земельну ділянку з кадастровим номером :07:010:0041, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку з кадастровим номером :07:010:0103, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 95, 96).

Вказані земельні ділянки також були предметом договору іпотеки, що був укладений 03 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 та звернення стягнення на ці ділянки в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 640/638-К638 від 03 липня 2008 року було предметом позову АТ «Альфа Банк» (попередня назва АТ «Сенс Банк») у справі № 477/2311/17, який ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 липня 2021 року було залишено без розгляду.

З огляду на вищевикладені вимоги Закону України «Про іпотеку» не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що право власності на земельну ділянку набуто відповідачем правомірно, а тому звернення стягнення на це майно є втручанням у право останнього на мірне володіння майном та таке майно не може бути витребуване у добросовісного набувача, оскільки такі доводи апелянта суперечать приписам частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку».

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Отже доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, не спростовують.

Разом із тим, зазначаючи у рішенні кадастровий номер земельної ділянки, на яку звертається стягнення, - :07:009:0160, суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи та не звернув належної уваги на те, що кадастровий номер земельної ділянки, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що була придбана відповідачем у ОСОБА_3 , якій ця ділянка належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 907968, - :07:009:0162.

Так, зі змісту довідки відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області від 23.12.2015р. № Б-886/0-794/6-16, слідує, що в Державному земельному кадастрі кадастровий номер :07:009:0160, який зазначений у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 907968, має задвоєння, тобто відповідний кадастровий номер присвоєно ще одній земельній ділянці. За такого 08.12.2016 року відомості про земельну ділянку за державним актом ЯАЕ № 907968 від 28.12.2007 року, площа 0,15 га, було внесено до Державного земельного кадастру, та присвоєно кадастровий номер :07:009:0162 (т. 2 а.с. 203 зв.).

З огляду на вищевикладене, відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині зазначення кадастрового номеру земельної ділянки, на яку звернуто стягнення, підлягає зміні.

За такого апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки позов АТ «Сенс Банк» задоволено, то відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених апелянтом.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 квітня 2025 року в частині зазначення кадастрового номеру земельної ділянки, на яку звернуто стягнення, - змінити, вказавши її кадастровий номер: :07:009:0162, замість помилково вказаного :07:009:0160.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку і випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 27 листопада 2025 року