Справа № 545/5316/25
Провадження № 2-з/545/33/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., секретаря Синегуб Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Савченко Тетяни Іванівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

представник позивача звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно заборонивши його відчуження до виконання рішення суду, а саме на земельну ділянку площею 0,0432 га, кадастровий номер :001:0522, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для індивідуального садівництва та земельну ділянку площею 0,0622 га, кадастровий номер :03:001:0467, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №72656489 з примусового виконання наказу №917/1500/18 (917/1932/20) виданого 01.06.2021 Господарським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ліквідаційної маси ТОВ «УПСК Діамент» в якості субсидіарної відповідальності за зобов`язанням боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства, грошових коштів в сумі 109660450,79 грн., тому є ризики того, що зазначені земельні ділянки, придбані в шлюбі, можуть бути реалізованими в рахунок заборгованості. Вважає, що примусове виконання ВП№72656489 до ухвалення рішення по суті спору порушує права позивача та може призвести до ускладнення або неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову. В той же час, вжиття заходів забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департамнту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяною Ігорівною відкрито 31.08.2023 виконавче провадження №72656489 з виконання наказу №917/1500/18 (917/1932/20) виданого 01.06.2021 Господарським судом Полтавської області про стягнення з керівника/засновника ТОВ «УПСК Діамент» ОСОБА_2 на користь ліквідаційної маси ТОВ «УПСК Діамент» в якості субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства, грошових коштів в сумі 109660450,79 грн.

Разом з тим, згідно інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 40 та договору купівлі-продажу, серія та номер 39 виданих 31.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., власником земельної ділянки площею 0,0622 га, кадастровий номер :03:001:0467 та земельної ділянки площею 0,0432 га, кадастровий номер :001:0522 є ОСОБА_3 .

Крім того, з даних Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 04.06.2018 у справі №554/9077/17 було накладено обтяження на вищезазначені земельні ділянки та на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 06.08.2024 у справі №554/6106/18 припинено обтяження.

Отже, відповідач не є власником земельних ділянок, на які представник позивача просить накласти арешт в якості забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

В той же час, варто звернути увагу на те, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

В заяві про забезпечення позову представником позивача не наведено обґрунтованих підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Посилання в заяві про забезпечення позову лише на те, що примусове виконання ВП№72656489 до ухвалення рішення по суті спору порушує права позивача та може призвести до ускладнення або неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову, з урахуванням того, що відповідач не є власником земельних ділянок, не може свідчити про утруднення та/або неможливість виконання рішення у справі в разі задоволення позову.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Отже, спосіб забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача адвокат Савченко Т.І. не відповідає змісту порушеного права позивача та не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи не співмірність способу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами та недоведеність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову в даній справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О. В. Любчик