ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 182 481 грн. 08 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 01.05.2018 р. КП «Київтеплоенерго» на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що розміщений в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085), здійснює надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню з 01.05.2018 р.

30.09.2021 р. на офіційному веб-сайті позивача опубліковано типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, у зв`язку з чим з 01.11.2021 вказані договори вважаються укладеними та позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.

Квартира АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання та водопостачання, а отже відповідач з 01.05.2018 р. є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 споживачем послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які надаються позивачем.

Свідченням повного і беззастережного акцепту умов вказаних договорів є факт отримання послуг споживачем. Факт відсутності письмового договору між сторонами не є підставою звільнення відповідача від оплати за спожиті послуги.

Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (Кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (новий Кредитор) прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих проте не оплачених до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення у розмірі 30 709 грн. 92 коп. та централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 295 грн. 51 коп.

Позивач належним чином виконав перед відповідачем, своє зобов`язання щодо надання вищевказаних послуг за даною адресою, проте відповідач, будучи споживачем цих послуг неналежним чином здійснює їх оплату, в результаті чого станом 31.05.2025 утворилась заборгованість в розмірі 182 481 грн. 08 коп., з яких:

- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 30 709 грн. 92 коп., інфляційна складова боргу - 5 067 грн. 14 коп., 3% річних - 1 226 грн. 71 коп.;

- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 295 грн. 51 коп., інфляційна складова боргу - 543 грн. 76 коп., 3% річних - 131 грн. 64 коп.;

- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 до 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 47 681 грн. 29 коп., інфляційна складова боргу - 7 867 грн. 41 коп., 3% річних - 1 904 грн. 64 коп.;

- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 до 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2 023 грн. 09 грн., інфляційна складова боргу - 333 грн. 81 коп., 3% річних - 80 грн. 81 коп.;

- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 63 343 грн. 90 коп., інфляційна складова боргу - 8 261 грн. 21 коп., 3% річних - 1 957 грн. 71 коп., пеня - 2 381 грн. 88 коп.;

- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 2 824 грн. 12 коп., інфляційна складова боргу - 375 грн. 54 коп., 3% річних - 89 грн. 42 коп.; пеня - 108 грн. 80 коп.;

- заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 437 грн. 35 коп.;

- заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 760 грн. 10 коп.;

- заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 75 грн. 32 коп.

Оскільки відповідач зобов`язання з оплати вартості наданих житлово-комунальних послуг, належним чином не виконав та має вищевказану заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.08.2025 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

01.10.2025 р. до суду від представника відповідача адвоката Ільющенка Ю.А., надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що між відповідачкою та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» не укладались будь які договори про надання комунальних послуг.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 30 709 грн. 92 коп., інфляційна складова боргу - 5 067 грн. 14 коп., 3% річних - 1 226 грн. 71 коп.; та заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 295 грн. 51 коп., інфляційна складова боргу - 543 грн. 76 коп., 3% річних - 131 грн. 64 коп., є безпідставними, оскільки відповідно до додатків № 1,2 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11.10.2018, споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води є ОСОБА_2 , а не відповідачка ОСОБА_1 .

Також послався на те, що відповідачка досягла повноліття лише 26.04.2020 року, тобто до вказаної дати мала неповному цивільну дієздатність.

Просив про застосування строку позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в сумі, розрахованій з дати досягнення відповідачкою повноліття.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, просив суд застосувати строк позовної давності.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 , зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються за вказаною адресою.

Згідно з ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Вбачається, що ПАТ «Київенерго» визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-VІІ від 10 квітня 2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01 липня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що надання послуг ПАТ «Київенерго» здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який було опубліковано в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111 (4511).

11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» був укладений договір №602-18 про відступлення прав вимоги (цесії). Відповідно до умов даного договору та додатків №1,2 до нього, ПАТ «Київенерго» відступив КП виконавчого органу КМР (КМДА) «Київтеплоенерго» права вимоги до споживачів щодо виконання ними грошових зобов`язань перед ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих до 01.05.2018 р. послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Зокрема, позивач набув право вимоги до ОСОБА_2 щодо заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення в розмірі 30 709 грн. 92 коп. та заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з постачання гарячої води у розмірі 3 295 грн. 51 коп.

Разом з тим, суд враховує, що відповідачем у справі, до якого пред`явлено позовні вимоги є ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 , стосовно якої позивач набув право вимоги щодо заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та послуги з постачання гарячої води.

Як вбачається із матеріалів справи, з 01.05.2018 р. надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює позивач КП «Київтеплоенерго» на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який опубліковано в газеті Київської міської ради - «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085).

30.09.2021 р. на офіційному веб-сайті позивача опубліковано типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, у зв`язку з чим з 01.11.2021 вказані договори вважаються укладеними, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач з 01.05.2018 р. є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які надаються за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

Разом з тим, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, вбачається, що ОСОБА_1 , починаючи з 26.04.2020 року є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем за вищевказаною адресою

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10 грудня 2018 року у справі за № 638/11034/15)

Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг.

Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Таким чином, наявність відносин між сторонами, а отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до п.п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (які діяли на момент виникнення спірних відносин, до 22.02.2022 р.) розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до п. 13 Правила надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статтей 10 та 11 Закону України "Про електронну комерцію" (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця).

Відповідно до п.п. 37, 38, 39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України

від 2 лютого 2022 р. № 85), розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні» №2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до статті 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також й плату за абонентське обслуговування.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII, витрати, пов`язані з обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води та теплової енергії, відшкодовуються шляхом сплати споживачами комунальних послуг виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, - у разі укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем.

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з ЦО/ЦПГВ зобов`язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до розрахунків заборгованості, наданих позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо оплати житлово-комунальних послуг, за нею утворилась заборгованість, яка станом на 31.05.2025 р., складає 182 481 грн. 08 коп., з яких:

- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 30 709 грн. 92 коп., інфляційна складова боргу - 5 067 грн. 14 коп., 3% річних - 1 226 грн. 71 коп.;

- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 295 грн. 51 коп., інфляційна складова боргу - 543 грн. 76 коп., 3% річних - 131 грн. 64 коп.;

- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 до 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 47 681 грн. 29 коп., інфляційна складова боргу - 7 867 грн. 41 коп., 3% річних - 1 904 грн. 64 коп.;

- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 до 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2 023 грн. 09 грн., інфляційна складова боргу - 333 грн. 81 коп., 3% річних - 80 грн. 81 коп.;

- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 63 343 грн. 90 коп., інфляційна складова боргу - 8 261 грн. 21 коп., 3% річних - 1 957 грн. 71 коп., пеня - 2 381 грн. 88 коп.;

- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 2 824 грн. 12 коп., інфляційна складова боргу - 375 грн. 54 коп., 3% річних - 89 грн. 42 коп.; пеня - 108 грн. 80 коп.;

- заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 437 грн. 35 коп.;

- заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 760 грн. 10 коп.;

- заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 75 грн. 32 коп.

Як було встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, враховуючи, що неповнолітні не здатні здійснювати свої права самостійно, оскільки мають неповну цивільну дієздатність, підстави для нарахування відповідачу ОСОБА_1 заборгованості у період до 26.04.2020 року (досягнення нею повноліття) відсутні.

Отже, ОСОБА_1 , починаючи з 26.04.2020 року є споживачем житлово-комунальних послуг за казаною адресою.

З огляду на викладене, суд вважає, що розрахунок заборгованості слід уточнити у відповідності до періоду споживання відповідачем житлово-комунальних послуг, починаючи з досягнення нею повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до уточненого розрахунку суду, заборгованість ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги за період з 26.04.2020 року складається з наступного:

- заборгованість за спожиті з 26.04.2020 до 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 18 826 грн. 19 коп., інфляційна складова боргу - 3 440 грн. 19 коп., 3% річних - 798 грн. 44 коп.;

- заборгованість за спожиті з 26.04.2020 до 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 260 грн. 84 грн., інфляційна складова боргу - 230 грн. 40 коп., 3% річних - 53 грн. 47 коп.;

- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 63 343 грн. 90 коп., інфляційна складова боргу - 8 261 грн. 21 коп., 3% річних - 1 957 грн. 71 коп., пеня - 2 381 грн. 88 коп.;

- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 2 824 грн. 12 коп., інфляційна складова боргу - 375 грн. 54 коп., 3% річних - 89 грн. 42 коп.; пеня - 108 грн. 80 коп.;

- заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 437 грн. 35 коп.;

- заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 760 грн. 10 коп.;

- заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 75 грн. 32 коп.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне.

За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року установлено на всій території Україну карантин.

Загальновідомим є той факт, що карантин неодноразово продовжувався та скасований 30 червня 2023 року.

З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.(Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 грудня 2023 року у справі № 212/10834/21).

Оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, суд дійшов висновку, що трирічний строк позовної давності щодо вимог позивача про стягненнязаборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 26.04.2020 по 31.05.2025 не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви у липні 2025 року такий строк був продовжений вищевказаним Законом.

Крім того, слід зазначити, що позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг відповідач ними користувалась, а тому зобов`язана своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги. Суду не було надано доказів, що спростовують надання вказаних послуг. Відмови від надання послуг, або нарікання на якість послуг від відповідача до позивача не надходило.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з урахуванням уточнених розрахунків суду, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню:

- заборгованість за спожиті з 26.04.2020 до 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 18 826 грн. 19 коп., інфляційна складова боргу - 3 440 грн. 19 коп., 3% річних - 798 грн. 44 коп.;

- заборгованість за спожиті з 26.04.2020 до 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 260 грн. 84 грн., інфляційна складова боргу - 230 грн. 40 коп., 3% річних - 53 грн. 47 коп.;

- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 63 343 грн. 90 коп., інфляційна складова боргу - 8 261 грн. 21 коп., 3% річних - 1 957 грн. 71 коп., пеня - 2 381 грн. 88 коп.;

- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 2 824 грн. 12 коп., інфляційна складова боргу - 375 грн. 54 коп., 3% річних - 89 грн. 42 коп.; пеня - 108 грн. 80 коп.;

- заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 437 грн. 35 коп.;

- заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 760 грн. 10 коп.;

- заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 75 грн. 32 коп.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, пропорційно задоволеним вимогам.

Так, заявлений розмір позовних вимог складав 182 481,08 грн.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 106 224,88 грн. Тобто у відсотковому відношенні заявлений розмір позовних вимог зменшений до 58,21 % (100/182 481,08 х 106 224,88).

Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 762 грн. 59 коп.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 610, 625 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 265, 268, 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (, місцезнаходження: м. Київ, площа І.Франка, 5) заборгованість за спожиті з 26.04.2020 до 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 18 826 грн. 19 коп., інфляційна складова боргу - 3 440 грн. 19 коп., 3% річних - 798 грн. 44 коп.; заборгованість за спожиті з 26.04.2020 до 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 260 грн. 84 грн., інфляційна складова боргу - 230 грн. 40 коп., 3% річних - 53 грн. 47 коп.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 63 343 грн. 90 коп., інфляційна складова боргу - 8 261 грн. 21 коп., 3% річних - 1 957 грн. 71 коп., пеня - 2 381 грн. 88 коп.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 2 824 грн. 12 коп., інфляційна складова боргу - 375 грн. 54 коп., 3% річних - 89 грн. 42 коп.; пеня - 108 грн. 80 коп.; заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 437 грн. 35 коп.; заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 760 грн. 10 коп.; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 75 грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (, місцезнаходження: м. Київ, площа І.Франка, 5) судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1 762 грн. 59 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.11.2025 року.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА