Провадження № 2/727/3052/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

24 листопада 2025 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючої судді М.Є. Бойко ,

за участю:

секретаря судового засідання В.В. Васківчук,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 3190136 від 04.05.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» зазначило, що 04 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») і ОСОБА_1 уклали в електронній формі договір про споживчий кредит № 3190136 (далі кредитний договір), за умовами якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачці кредит у розмірі 20 000 грн строком на 18 днів, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти.

На підставі договору відступлення прав вимоги №06Т від 10 серпня 2021 року ТОВ «Мілоан» відступило позивачу за плату право вимоги до відповідачки за кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_1 заборгованість у добровільному порядку не погасила, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач просить стягнути з неї на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором у загальному її розмірі 54 800, 00 грн., яка складається з 20 000 грн тіла кредиту та 34 800 грн. процентів, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

27.10.2025 року представник відповідачки адвокат Чубенко М.С. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд позов задовольнити частково через неправильне визначення позивачем розміру заборгованості ОСОБА_1 . Так, відповідачкою були погоджені наступні істотні умови договору, які мають бути враховані на її користь згідно з положеннями ч.8.ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»: сума кредиту - 20 000,00 грн, строк кредиту - 18 днів, процентна ставка - 1,25% в день. Пролонгація цього договору жодного разу не здійснювалася, що підтверджується відсутністю додаткових угод, відсутністю доказів виконання умов пролонгації, передбачених договором, а також відсутністю оновленого графіка платежів у матеріалах справи та в особистому кабінеті позичальниці. За таких обставин позивачем безпідставно нараховано проценти поза межами строку дії договору, а сума заборгованості відповідачки, на думку її адвоката, з урахуванням здійсненого нею платежу в сумі 2500, 00 грн., складає 22 000,00 грн, з яких 20 000,00 грн . - тіло кредиту; 2 000,00 грн. - несплачені проценти. Крім того, представник відповідачки зауважив про неотримання останньою вимоги позивача про погашення заборгованості у досудовому порядку.

05.11.2025 року представник позивача Романенко М.Е. подав до суду відповідь на відзив на позов, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з огляду на наступне .

04.05.2021 року, за її власним відповідним волевиявленням, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» ОСОБА_1 подано заявку на отримання кредиту, а тому відповідачці було направлено електронним повідомленням (SМS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого вона підтвердила прийняття умов договору про споживчий кредит № 3190136 від 04.05.2021 року, що також знаходиться у власному кабінеті відповідачки на офіційному веб-сайті URL: https://miloan ua/.

Зазначив, що укладення договору підтверджене належними доказами, зокрема електронною ідентифікацією, погодженням істотних умов та подальшими діями відповідачки з користування кредитними коштами. Крім того, представник позивача зауважив, що відповідачка протягом усього строку дії договору не зверталася до кредитора із заявами щодо своєї незгоди з умовами договору, не повідомляла про будь-які труднощі з виконанням зобов`язань та фактично визнавала свої обов`язки, здійснюючи часткові платежі.

Також представник позивача вказав, що посилання відповідачки на завищені відсоткові ставки є юридично неспроможними, оскільки умови щодо розміру процентів були погоджені нею добровільно, у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства, а в зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не повернула вчасно кредитні кошти, на підставі п.2.3.1.2 кредитного договору відбулася його авто пролонгація.

Одночасно позивач звернув увагу суду на те, що ТОВ Діджи Фінансз моменту отримання права грошової вимоги до відповідачки не здійснював їй до сплати жодних додаткових нарахувань і не застосовував будь-яких штрафних санкцій, просить стягнути з неї лише нараховану первісним кредитором заборгованість за кредитним договором; на виконання вимог п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем було вжито заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення Досудової вимоги про сплату заборгованості за Договором про споживчий кредит № 3190136 від 04.05.2021 р. на адресу боржниці, вказану нею в кредитному договорі.

17.11.2025 року представник позивачки адвокат Чубенко М.С. подав до суду додаткові письмові пояснення, які по суті є запереченнями на відповідь на відзив на позов, аналогічними викладеним ним раніше у відзиві на позовну заяву.

У судове засідання сторони не з`явилися, письмово просили розглядати справу в їх відсутність.

За таких обставин суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

04 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) уклали в електронній формі кредитний договір № 3190136, за умовами якого ТОВ«Мілоан» зобов`язалося надати відповідачці грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 20 000 грн, а та, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за його надання та проценти за користування кредитом (пункти 1.1, 1.2 кредитного договору).

Кредитний договір укладений сторонами дистанційно шляхом пропозиції ОСОБА_1 укласти цей договір (анкета-заява № 3190136) і прийняття пропозиції ТОВ «Мілоан». Відповідачка підписала кредитний договір та паспорт споживчого кредиту електронним підписом (одноразовим ідентифікатором).

Так, після завантаження примірника електронного договору про споживчий кредит № 3190136 від 04.05.2021 року та паспорту споживчого кредиту, який є додатком до нього, при їх відкритті через системний переглядач для зчитування файлів (Adob Acrobat Pro) судом установлено, що їх підписано відповідачкою 04.05.2021 року одноразовим ідентифікатором S16952.

Отже, вищезазначене, як то алгоритм дій щодо порядку укладення правочину в електронній формі та наявні у справі докази дають підстави вважати доведеним той факт, що договір про споживчий кредит № 3190136 від 04.05.2021 року був дійсно підписаний з первісним кредитором саме відповідачкою одноразовим ідентифікатором та за його умовами ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачці грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 20 000 грн, а та, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування ним .

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, в Договорі про споживчий кредит № 3190136 від 04.05.2021 року, прізвище, ім`я та по батькові позичальниці вказані українською мовою: ОСОБА_1 , також в анкетних даних зазначено РНОКПП позичальника: НОМЕР_1 , її дата народження, номер паспорту, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , номер мобільного телефону, адрес електронної пошти . Вказана інформація дозволяє достовірно встановити, що саме ОСОБА_1 підписала вказані документи та є особою, яка отримала кредитні кошти та належним відповідачем у справі.

Пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 18 днів з 04 травня 2021 року; термін (дата) повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (дата платежу) 22 травня 2021 року.

Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 26 500 грн (пункт 1.5 кредитного договору).

Згідно з пунктами 1.5.2, 1.6 кредитного договору: проценти за користування кредитом: 4500 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 1.2 цього договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000,00 грн.

Згідно п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

За змістом пункту 2.2.1 кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених у п.1.5.1- 1.5.2 договору, в термін (дату), вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 договору, він має сплатити проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3 договору.

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору (пункт 2.2.2 кредитного договору).

Із положень пункту 2.3.1.1 кредитного договору слідує, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Як вбачається з п. 5.1. договору, позичальник підтверджує, що до підписання цього договору ознайомився з усіма його умовами (у т. ч. викладеними у п. 6.3) та Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті останнього

Того ж дня, тобто 04 травня 2021 року, ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 (платіжна карта НОМЕР_2 ) 20 000 грн кредитних коштів. Натомість, остання у встановлений кредитним договором строк не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.

10 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» (кредитор) і ТОВ «Діджи Фінанс» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №06Т (далі договір відступлення прав), за умовами якого ТОВ «Мілоан» за плату відступило позивачу своє право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Із пункту 6.2.3 договору відступлення слідує, що право вимоги переходить від кредитора до нового кредитора в день підписання цього договору.

Тоді ж ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Діджи Фінанс» підписали реєстр прав вимог.

У період з 3 вересня 2021 року до 25 листопада 2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ТОВ «Мілоан» вартість відступлених прав вимоги.

Відповідно до відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення, долученої до позовної заяви, станом на 21 липня 2021 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором з врахуванням сплачених відповідачкою 15.06.2021 року 2500 грн. прострочених процентів по кредиту, склав 54 800 грн, із яких 20 000 грн тіло кредиту та 34 800 грн проценти.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

При укладенні будь-якого договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору між первісним кредитором і новим кредитором.

Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, у якому досягли згоди з усіх істотних умов, а саме щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.

На виконання умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти (20 000 грн) на картковий рахунок ОСОБА_1 , яка не повернула кредит і не сплатила проценти в установлені кредитним договором строк і розмірі.

Надалі ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Факт укладення кредитного договору, отримання коштів та їх неповернення, за виключенням 2500 грн.процентів 15.06.2021 року, наявність у позивача права грошової вимоги до нею відповідачкою та її представником не заперечуються, що судом розцінюється як визнання ними цих обставин.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Діджи Фінанс» як нового кредитора слід стягнути неповернутий кредит 20 000 грн.

Водночас суд вважає доводи представника відповідачки про нарахування їй процентів поза межами строку кредитування неспроможними, виходячи з наступного.

Умови кредитного договору (пункти 1.5, 1.5.2, 1.6, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.3.1.2) визначають розмір, підстави нарахування та порядок сплати ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами.

У п.4.2 розділу 4 договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Тобто, в даному випадку, кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит 04 травня 2021 року. З 05 травня 2021 року до 22 травня 2021 року тривав пільговий строк кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало відповідачці проценти за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом у розмірі 250 грн.

Оскільки до 22 травня 2021 року ОСОБА_1 не повернула кредит і продовжила користування кредитними коштами, то відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору з 23 травня 2021 року строк кредитування був продовжений (пролонгований) на стандартних (базових) умовах. При цьому відповідачці стали нараховуватися проценти за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом 1000 грн на день, проте з 18.06.2021 року ці проценти (згідно п.1.6 договору) первісним кредитором нараховувалися у розмірі лише 200 грн. за кожен день. Указаний строк кредитування закінчився 21 липня 2021 року після спливу 60 календарних днів. 15.06.2021 року ОСОБА_1 сплачено 2500 грн. прострочених процентів по кредиту, що враховано позивачем у розрахунку її заборгованості.

Доказів, які б свідчили про повне виконання відповідачкою своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто до 22 травня 2021 року, матеріали справи не містять. Відповідно, остання продовжила користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично, що відповідає п.2.3 договору.

Враховуючи те, що відповідачка, підписавши договір про споживчий кредит, погодилася з його умовами, відсутні підстави вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування, його пролонгації, не були відомі ОСОБА_1 . Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором у порядку, визначеному умовами договору.

Відтак ТОВ «Мілоан» правомірно нарахувало ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами у розмірі 34 800 грн. і саме таку суму процентів слід стягнути з неї на користь нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс».

Неотримання відповідачкою вимоги позивача про погашення заборгованості у досудовому порядку не звільняє її від виконання своїх зобов`язань по кредитному договору.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладене, з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість у загальному її розмірі 54 800, 00 грн.: 20 000 грн тіла кредиту та 34 800 грн. процентів, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн., оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 81, 141, 264-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ТОВ "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (07406, Київська обл., м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, , IBAN: НОМЕР_3 , відкритий в АТ «ПУМБ») заборгованість за кредитним договором № 3190136 від 04.05.2021р. у загальному розмірі 54 800 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Діджи Фінанс" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 27.11.2025 року

СУДДЯ М.Є.Бойко