Справа № 509/6789/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року с-ще. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі судді Спічака Вадима Олексійовича, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні квартирою номер АДРЕСА_1 шляхом виселення.

Одночасно з поданням позову ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити здійснювати реєстрацію місця проживання у квартирі за адресою: квартира номер АДРЕСА_2 , загальною площею 79,2 кв.м, житловою 32,9 кв.м, громадянина України ОСОБА_2 органам місцевого самоврядування або центрам надання адміністративних послуг (ЦНАП), до яких може звернутись, громадянин України ОСОБА_2 , та/або його представник, а також через портал "Дія", до набранням рішення по справі законною сили.

Заяву обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи, викладені у заяві про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви.

За змістом?статті 149 ЦПК України?суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених?статтею 150 цього Кодексу?заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Способи забезпечення позову, які передбачені частиною першою?статті 150 ЦПК України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 522/1514/21 (провадження № 61-19123св21).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції дотримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Враховуючи вищевикладене слід зазначити, що заявником не наведено які саме негативні дії відповідач по справі може вчинити з метою впливу на реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

В свою чергу, надаючи оцінку аргументу заявника про те, що у разі проведення відповідачем реєстрації свого місця проживання у квартирі номер АДРЕСА_2 , та задоволення в подальшому судом заявлених позовних вимог реалізувати таке рішення буде неможливим, на думку суду необхідно зазначити, що механізм здійснення реєстрації місця проживання, зняття із зареєстрованого місця проживання, скасування реєстрації місця проживання визначений Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 (надалі Порядок)

Відовідно п.27 Порядку реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) за адресою житла незалежно від форми власності.

Відповідно п.35 Порядку для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає зокрема: документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них;

Відповідно п.50 Порядку зняття із зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється зокрема на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, а також на підставі ?заяви власника житла про зняття особи із зареєстрованого місця проживання (перебування).

Відповідно п.67 Порядку зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання в електронній формі здійснюється в день подання документів або не пізніше наступного робочого дня у разі їх надходження після закінчення робочого часу органу реєстрації.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (п. 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 зазначено, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У даній справі заява про забезпечення позову подана одночасно з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні квартирою шляхом виселення.

Посилання у заяві на обставину, що відповідач наразі має реальну можливість користуватися та володіти квартирою обумовлені наявністю спору між сторонами щодо права власності на вказану квартиру, який наразі розглядається судом.

Щодо підстав забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції дотримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Повертаючись до питання, що було поставлено перед судом у вказаній заяві про забезпечення позову, слід зазначити, що повнолітня особа, що не є власником житла має можливість здійснити реєстрацію свого місця проживання за адресою такого житла лише за наявності згоди його власника. Водночас власник житла також має право одноособово ініціювати процедуру зняття особи з зареєстрованого місця проживання, яке такій особі не належить у позасудовий спосіб. Крім того, рішення суду про виселення є самостійною підставою для зняття особи із зареєстрованого місця проживання.

За вказаних обставин враховуючи наведені заявником доводи суд не вбачає ризиків не виконання рішення суду у разі задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.?ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом встановлення заборони реєстрації місця проживання органам місцевого самоврядування або центрам надання адміністративних послуг (ЦНАП), а також через портал "Дія", до яких може звернутись, громадянин України, ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 та/або його представник «про реєстрацію місця проживання» за адресою: квартира номер АДРЕСА_2 , загальною площею 79,2 кв.м, житловою 32,9 кв.м до набранням рішення по справі законною сили.

Ухвала набирає законної сили негайно з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Спічак В.О.