Справа № 132/1061/25
Провадження № 2/132/595/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"04" листопада 2025 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Павленко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Савчук Інни Василівни, до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2025 до суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Савчук Інна Василівна з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, де просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 195 606 гривень 36 копійок; судовий збір у розмірі 1564 грн. 85 коп.; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять) грн. та витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 4071 грн.17 коп.

В обґрунтування цих вимог зазначає, що 22.06.2022 о 16 год 40 хв на автодорозі Стара Гута - Калинівка - Турбів, водій ОСОБА_2 (далі - Відповідач) керував автомобілем марки ВАЗ 210934-20 д.н.з. НОМЕР_1 при виїзді з прилеглої вулиці та зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Таким чином, Відповідач порушив вимоги пунктів 10.1, 16.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 11.07.2022 у справі № 132/1372/22 ОСОБА_2 було визнано винним у настанні ДТП, тобто вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Матеріальні збитки, завдані автомобілю ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_2 , потерпіла в ДТП та власниця авто ОСОБА_1 (далі - Позивач) оцінила в 300 000,00 грн.

Відповідач погодився з цією сумою, та пообіцяв, що протягом півроку її виплатить.

На виконання цієї домовленості протягом липня-вересня 2022 року ОСОБА_2 відшкодував ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 72 000,00 грн., у 2024 році ще 17 000,00 грн.

Станом на сьогодні загальний розмір добровільного відшкодування становить 89000,00 грн.

21.04.2023 року Позивач продала автомобілю ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 11.03.2025 року № 534/25-21, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок пошкодження під час ДТП 22.06.2022 року з автомобілем ВАЗ 210934-20 р.н. НОМЕР_1 , станом на 21.04.2023, складала величину 284 606,36 грн. (Двісті вісімдесят чотири тисячі шістсот шість гривень 36 коп.), в тому числі ВТВ 73 892,30 грн.

Позивач вважає, що скільки винуватцем ДТП є Відповідач, то саме останній зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу шкоду.

Разом з тим, на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП не була застрахована згідно полісу ОСЦПВВНТЗ.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 08.04.2025 ОСОБА_3 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Направлено учасникам справи копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропоновано відповідачу подати відзив, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, в строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 08.08.2025 року було закрито підготовче провадження у вищевказаній цивільні справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 02.10.2025 року.

В зв`язку з неявкою в судове засідання позивача, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, розгляд справи було відкладено 04.11.2025 року.

В судове засідання представник позивача адвокат Савчук І.В. не з`явилась, відповідно до поданої заяви просить розглядати справу у її відсутність в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися повторно, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, відзив на позовну заяву не подав.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 11.07.2022 по справі №132/1372/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за те, що 22 червня 2022 року о 16 год. 40 хв. на автодорозі Стара Гута - Калинівка - Турбів, водій ОСОБА_2 (далі - Відповідач) керував автомобілем марки ВАЗ 210934-20 д.н.з. НОМЕР_1 при виїзді з прилеглої вулиці та зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги пунктів 10.1, 16.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Транспортний засіб ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_2 належить позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Згідно висновку експерта №534/25-21 від 11.03.2025 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження під час ДТП 22.06.2022 року завтомобілем ВАЗ 210934-20 р.н. НОМЕР_1 , станом на 21.04.2023 складала величину 284606,36 грн. в тому числі ВТВ 73 892,30 грн.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом із тим, аналіз положень ст.ст11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Враховуючи положення ст.1188 ЦК України підставою виникнення зобов`язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку, а також вина зазначеної особи.

Тобто, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України (ч. 6 ст. 82 ЦПК чинної редакції) при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 89 ЦПК України.

Як встановлено судом постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 11.07.2022 року по справі №132/1372/22 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Постанова суду набрала законної сили 21.07.2022 року.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вину визнав, проти обставин, викладених у протоколі не заперечував. Також місцевим судом встановлено вину ОСОБА_2 , яка, зокрема, доведена протоколом про адміністративне правопорушення Серії № 324282 від 22.06.2022 р., рапортом працівника поліції; схемою місця ДТП, фотознімками транспортних засобів після ДТП, письмовими поясненням учасників події.

За наведеного суд дійшов висновку, що доведена обставина наявності в діях ОСОБА_2 вини у скоєнні ДТП, яка відбулася 22.06.2022 року, що в свою чергу дає можливість стягнути з останнього на користь позивача матеріальну шкоду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Окрім цього, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди.

Отже, Позивачу, як власнику автомобіля ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_2 повинно бути відшкодовано матеріальний збиток у розмірі 284 606,36 грн., відповідно до Висновку експерта № 534/25-21.

Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою Відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілій стороні не відшкодована матеріальна шкода, у Позивача виникло право вимоги саме до Відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 284 606,36 грн.

Отже, майнова шкода, завдана Відповідачем Позивачці внаслідок ДТП 22.06.2022 року, та підлягає стягненню з нього на користь Позивачки, складає 284 606,36 - 89 000,00 = 195 606,36 грн., моральної - 10 000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, у матеріалах справи наявний Договір про надання професійної правничої допомоги між адвокатом Савчук Інною Василівною та ОСОБА_1 від 06.03.2025 року, Акт (виконаних робіт, наданих послуг) від 02.04.2025 року; квитанція до прибуткового касового ордеру №05 від 03.04.2025 року відповідно до якої адвокатом Савчук І.В. отримано від ОСОБА_1 гонорар у розмірі 15 000 гривень..

Таким чином, аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, об`єм та складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їхньої вартості, суд дійшов висновку про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

З огляду на зазначені норми права, встановлені обставини справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру.

Крім цього на підставі ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 564,85 грн. ((195 606,36 *1%)*0.08).

Відповідно до ч.6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як вбачається з матеріалів справи розмір витрат на проведення транспортно-товарознавчого дослідження складає 4 071,17 грн., що підтверджується Актом здачі-приймання висновку експерта №534/25-21 від 11.03.2025 року, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 133, 137, 141, 246, 259, 263-265, 268, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Савчук Інни Василівни, до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 195 606 (сто дев`яносто п`ять тисяч шістсот шість) гривень 36 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 1564 грн. 85 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять) грн., витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 4071 грн.17 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 13.11.2025 року.

СУДДЯ