У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у забезпеченні позову

24 листопада 2025 року суддя Подільського районного суду м.Києва Войтенко Т. В. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2025р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 неодноразово надавав у позику грошові кошти ОСОБА_2 , який є його знайомим з дитинства, про що було складено боргові розписки. Втім, останній свої зобов`язання не виконав та у вказані в боргових розписках строки кошти не повернув.

На обґрунтування необхідності забезпечення позову, посилається на те, що сума боргу складає 731 730,80 грн., однак відповідач ухиляється від сплати боргу, вчиняє дії, спрямовані на відчуження майна або зняття коштів з рахунків, відсутні гарантії добровільного виконання рішення. Таким чином, невжиття такого заходу як накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення Подільського районного суду м.Києва у даній справі.

Відтак, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу ОСОБА_2 .

Розглядаючи заяву про забезпечення позову без виклику сторін, суд керується ч. 13 ст.7 ЦПК України, відповідно до якої розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Частиною 1 статті 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дати надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та дослідивши матеріали, долучені до заяви, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, заява про забезпечення позову не містить в собі визначеного майна, що належить відповідачу (рухомого та нерухомого), не конкретизовані рахунки та банківські установи та відсутні докази, що на даних рахунках обліковуються кошти відповідача.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки заявником не надано доказів щодо перебування у власності відповідача на даний час нерухомого та рухомого майна і того факту, що він має намір його відчужити, та не надано підтвердження знаходження грошових коштів на рахунках відповідача. Суд не може арештовувати абстрактне майно та грошові кошти відповідача.

Відтак, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 260, 261, 263, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяТ. В. Войтенко