УХВАЛА

24 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 697/1959/24

провадження № 61-13877ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Черкаського нотаріального округу Стеблина Євгеній Вячеславович, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсною довіреності та договору позики,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10 листопада 2023 року, в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 10 листопада 2023 року, шляхом визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку, площею 643 кв. м, кадастровий номер :01:009:0504, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за

ОСОБА_1 .

У грудні 2024 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Черкаського нотаріального округу Стеблина Є. В., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_4., в якій просила: визнати недійсною довіреність серії НСР № 051762 від 17 жовтня 2023 року, посвідчену приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Стеблиною Є. В; визнати недійсним договір позики серії НСР № 201801 від 10 листопада 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_4.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 липня 2025 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10 листопада 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4., зареєстрованим в реєстрі за № 3448,

в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 10 листопада 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4., зареєстрованим в реєстрі за № 3446, шляхом визнання права власності на житловий будинок

з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку, площею 643 кв. м, кадастровий номер :01:009:0504, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 липня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсним договір позики від 10 листопада 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4., зареєстрованим в реєстрі за № 3446. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

03 листопада 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року (повний текст складено 13 жовтня 2025 року), в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

В касаційній скарзі заявник підставою касаційного оскарження зазначає зокрема пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах), однак при цьому не конкретизує норму (норми) права, щодо застосування якої (яких) у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Отже, наразі, заявником належним чином не виконані вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання уточненої касаційної скарги, яка має містити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав). У разі посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України заявник має чітко зазначити норму/норми права щодо застосування якої/яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

У касаційній скарзі адвокат Крамар О. П. зазначає, що третіми особами є - « ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ».

Разом із тим, згідно розміщених в Єдиному державному реєстрі судових рішень текстів судових рішень у справі № 697/1959/24 зазначені особи є приватними нотаріусами.

Отже у разі, якщо при складанні касаційної скарги в цій частині допущена описка, вона підлягає виправленню особою, яка подала скаргу, а у разі, якщо

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 беруть участь у розглядуваній справі як фізичні особи, заявник має надати відповідне підтвердження цього факту.

Таким чином, недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній передбачених пунктом 3 частини другої статті 392 ЦПК України коректних відомостей про учасників справи № 697/1959/24, з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі.

У разі подання уточненої касаційної скарги в електронній формі заявник має надати докази надсилання копії касаційної скарги листом з описом вкладення іншим учасникам справи, які не зареєстровані в системі Електронний Суд.

У разі подання уточненої касаційної скарги засобами поштового зв`язку, копії скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розміру.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

В касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У разі оскарження у касаційному порядку судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, якщо сторона не згодна з таким рішенням у цілому, судовий збір має сплачуватися з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Отже, при поданні касаційної скарги на рішення, які ухвалені за наслідками розгляду первісного позову та зустрічного позову, які заявник оскаржує в цілому, судовий збір має бути сплачений з урахуванням судового збору, що підлягав сплаті за подання первісного та зустрічного позовів.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

Пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15 140, 00 грн).

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання позовної заяви) судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачами.

Ціна первісного позову ОСОБА_1 у справі № 697/1959/24 становить 1 488 738, 00 грн.

Таким чином заявник мав сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру за первісним позовом, та за дві вимоги немайнового характеру за зустрічним позовом.

З урахуванням наведених обставин при поданні касаційної скарги заявнику необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 34 619, 53 грн (1 488 738, 00 грн х 1 % х 200 %) + (3 028, 00 грн х 0,4 х 2 х 200 %).

Заявником при поданні касаційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 29 754, 76 грн, однак не наведено обґрунтування суми сплаченого судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір».

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом обґрунтування розміру сплаченого судового збору виходячи із ціни позову обчисленої згідно частини першої статті 176 ЦПК України виходячи із вартості спірного майна, а у разі, якщо розмір сплаченого судового збору не відповідає вказаним вимогам закону, доплатити судовий збір та надати суду документ, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 4 864, 77 грн.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392

ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року у справі № 697/1959/24 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 та/або його представнику копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян