Справа № 535/893/25
Провадження № 2/535/488/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Мальцева С.О., при секретарі Білик Н.О. розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя , -

установив :

19 вересня 2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Мірошниченко Т.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь частину вартості спільного сумісного майна подружжя, яке складається з автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT 2009 року випуску, об`єм двигуна 1968, VIN код НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 130 000 (сто тридцять) тисяч гривень.

ОСОБА_1 мотивував позов тим, що шлюбні відносини припинені, до суду подано позов про розірвання шлюбу.

За час перебування у шлюбі подружжям набуте спільне майно, а саме транспортний засіб марки VOLKSWAGEN PASSAT 2009 року випуску, об`єм двигуна 1968, VIN код НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_2 .

У зв`язку з недосягненням згоди щодо поділу спільного майна позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав до суду заяву від 18.11.2025 року, в якій просить розгляд провести без його участі, зазначивши що позов підтримує повністю, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, але надала до суду заяву від 18.11.2025 року, в якій просить розгляд провести без її участі, зазначивши що позов визнає повністю. Також просить вирішити питання про розподіл судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі.

Статтями 13,81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.12.2023 року по липня 2025 року.

У період шлюбу 05.07.2025 року сторонами набуто рухоме майно, зокрема автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT 2009 року випуску, об`єм двигуна 1968, VIN код НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_2 .

Ринкова вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT 2009 року випуску, об`єм двигуна 1968, VIN код НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_2 становить 260 000 грн., що не заперечується сторонами.

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

За приписами ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 60 СК України майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно із вимогами ч. 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положеннящодо рівності часток у спільній сумісній власності містить ч. 2ст. 372 ЦК України.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України,кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав від інших співвласників грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості його частки, припиняється з дня її отримання.

Результати аналізу зазначеної правової норми дають підстави для висновку, що у випадку надання співвласником згоди на припинення його права на частку у спільній частковій власності з одержанням від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, ризик невиплати такої грошової компенсації несе саме співвласник, який заявив вимогу про припинення його права на частку у майні.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц (провадження N 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі N 487/6195/16-ц (провадження N 61-46326св18).

Виходячи з аналізу зазначеної норми та враховуючи положення ст.ст. 21,24,41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 358 та 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

Оскільки марки VOLKSWAGEN PASSAT 2009 року випуску, об`єм двигуна 1968, VIN код НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_2 знаходиться у користування відповідача ОСОБА_2 , з неї підлягає стягненню грошова компенсація у розмірі 130 000 грн. (260 000 / 2) за частку вартості позивача у транспортному засобі.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 300,00 грн., та враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи, відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 50 відсотків судового збору, тобто в розмірі 650,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, щодо решти 50 відсотків судового збору в сумі 650, 00 грн. , то за вимогами ч.1 ст.142 ЦПК України, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-13,76-89, 141-142, 206, 258-273 ЦПК України ,ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 3, 368 ЦК України, ст. ст. 60, 69-71 Сімейного кодексу України, суд;-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя , задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 частину вартості спільного сумісного майна подружжя, яке складається з автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT 2009 року випуску, об`єм двигуна 1968, VIN код НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 130 000 (сто тридцять) тисяч гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 витрати на оплату судового збору в розмірі 650,00 грн. (шістсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 650,00 грн. (шістсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Мальцев