Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2270/25
номер провадження 2/695/1565/25

10 листопада 2025 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Середи Л.В.,
за участю секретаря судового засідання - Оніщенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ТОВ «Санфорд Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 30 250.96 гривень та судових витрат.
Відповідно до п. 3.2, 3.4 вказаного договору позичальник акцептував публічну пропозицію банку про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що з моменту його акцептування є невід`ємною складовою Договору кредиту та страхування. Обидва дані договори у сукупності визначають правове регулювання та регламентують взаємовідносини банку та позичальника в рамках кредитних правовідносин, про що вказано у п. 6 кредитного договору. Згідно з п. 9.1 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб банк надає позичальнику споживчий кредит на підставі цього договору та договору кредиту, укладеного з позичальником. Умови Договору кредиту та Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначають цілісні умови кредитування позичальника, передбачені Законом України «Про споживче кредитування». У разі виявлення суперечносте між нормами Договору кредиту та Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб застосовуються норми Договору кредиту.
Відповідно до п. 1.7 кредитного договору банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) на власні потреби в сумі 23 576.00 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 3075.13 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит разом з процентами до 22 числа кожного місяця згідно з Графіком.
Відповідно до п. 1.4. та п. 1.6 кредитного договору вказано строк кредитування 12 місяців і датою повернення кредиту є 22.04.2020 року.
Згідно з п. 1.3. кредитного договору позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення договору становила 15.00% річних і в подальшому не змінювалась.
Повернення заборгованості здійснюється відповідно до Графіку, що міститься у Додатку № 1 до Кредитного договору (п. 1.6 договору).
Договір кредиту та страхування є змішаним та містить у розділі 2 умови щодо страхування, відповідно до яких позичальник уклав з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» договір добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску 3075.13 грн.
Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 23 576.00 грн, з яких за рахунок суми кредиту сплатив на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» страховий платіж від імені позичальника в сумі 3075.13 грн.
Позичальник свої зобов`язання виконав частково, сплати кошти в сумі 9894.99 грн, останній платіж проведено 12.09.2019 року, строк сплив 22.04.2020 року, і станом на дану дату позичальник має заборгованість у сумі 24 667.01 грн, що складається з наступного: 16 476.15 грн заборгованість за основним боргом; 8190.86 грн заборгованість за нарахованими і несплаченими відсоткам.
Позивач вказує, що 16.11.2023 АТ «Ідея банк» уклав з ТОВ «ФК «Сонаті» договір факторингу №16/11-23, за яким остання набула право вимоги щодо заборгованості боржників за первинними договорами.
Позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за цим кредитним договором у сумі 24 667.01 грн, а також інфляційних втрат у розмірі 4222092 грн, трьох процентів річних у розмірі 1361.03 грн.
Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн, на оплату послуг поштового зв`язку, витрати на правничу допомогу в сумі 7 200.00 грн.
Ухвалою судді від 06.06.2025 відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено дату судового розгляду.
Позивач у судове засідання свого представника не направив, у матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, був повідомлений про розгляд справи в порядку, визначеному п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення в матеріалах справи, та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Протягом визначеного судом строку відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.
Ураховуючи відсутність заперечень позивача, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, суд проводить судовий розгляд у заочному порядку., відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ч. 14 ст.7, ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи суд установив таке.
Відповідно до п. 3.2, 3.4 вказаного договору позичальник акцептував публічну пропозицію банку про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що з моменту його акцептування є невід`ємною складовою Договору кредиту та страхування. Обидва дані договори у сукупності визначають правове регулювання та регламентують взаємовідносини банку та позичальника в рамках кредитних правовідносин, про що вказано у п. 6 кредитного договору. Згідно з п. 9.1 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб банк надає позичальнику споживчий кредит на підставі цього договору та договору кредиту, укладеного з позичальником. Умови Договору кредиту та Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначають цілісні умови кредитування позичальника, передбачені Законом України «Про споживче кредитування». У разі виявлення суперечносте між нормами Договору кредиту та Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб застосовуються норми Договору кредиту.
Відповідно до п. 1.7 кредитного договору банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) на власні потреби в сумі 23 576.00 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 3075.13 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит разом з процентами до 22 числа кожного місяця згідно з Графіком.
Відповідно до п. 1.4. та п. 1.6 кредитного договору вказано строк кредитування 12 місяців і датою повернення кредиту є 22.04.2020 року.
Згідно з п. 1.3. кредитного договору позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення договору становила 15.00% річних і в подальшому не змінювалась.
Повернення заборгованості здійснюється відповідно до Графіку, що міститься у Додатку № 1 до Кредитного договору (п. 1.6 договору).
Договір кредиту та страхування є змішаним та містить у розділі 2 умови щодо страхування, відповідно до яких позичальник уклав з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» договір добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску 3075.13 грн.
Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 23 576.00 грн, з яких за рахунок суми кредиту сплатив на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» страховий платіж від імені позичальника в сумі 3075.13 грн.
Позичальник свої зобов`язання виконав частково, сплати кошти в сумі 9894.99 грн, останній платіж проведено 12.09.2019 року, строк сплив 22.04.2020 року, і станом на дану дату позичальник має заборгованість у сумі 24 667.01 грн, що складається з наступного: 16 476.15 грн заборгованість за основним боргом; 8190.86 грн заборгованість за нарахованими і несплаченими відсоткам.
Згідно з п. 5.1 Договору права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора у день підписання сторонами друкованого Реєстру боржників та Договору за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених п.4.1 цього Договору.
Згідно з п. 4.1 фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 2795 777,00 грн.
На виконання п.4.1. договору факторингу фактором сплачено клієнту суму фінансування , що підтверджується платіжними інструкціями (а.с.9).
Також позивач надав Друкований реєстр боржників №1 від 16.11.2023, у якому під № 2637 значиться відповідач.
Згідно з п.5.1 Договору факторингу права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора з моменту підписання Сторонами цього Договору.
Окрім цього, позивач не стягуючи заборгованість за комісіями, надав розрахунок інфляційних втрат у сумі 4222.92 грн та трьох відсотків річних у розмірі 1361,03 грн за період з 23.04.2020 до 23.02.2022 на суму боргу 24 667.01 грн.
Відповідно до положень ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
У силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Також позивач не стягуючи заборгованість за комісіями, надав розрахунок інфляційних втрат у сумі 4222.92 грн та трьох відсотків річних у розмірі 1361,03 грн за період з 23.04.2020 до 23.02.2022 на суму боргу 24 667.01 грн.
За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Положеннями ст.ст. 611, 625 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України.
Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Позивач просить стягнути з відповідача інфляцйні втрати та три відсотки річних за період з 23.04.2020 до 23.02.2022, тобто до введення в дію в Україні воєнного стану з 24.02.2022.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданих позивачем доказів на підтвердження права вимоги до відповідача, умови договорів факторингу, укладених між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» від 16.11.2023, та між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» від 29.12.2023, не містять будь-яких обмежень чи застережень щодо обсягу прав нового кредитора в частині нарахування процентів та інфляційних.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем.
З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення, відповідно до ст. 625 ЦК України.
Ураховуючи зазначене, є підстави для стягнення з відповідача указаних інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 23.04.2020 до 23.02.2022.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором відступлення (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до п.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.
Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та досліджені у справі докази, суд висновує, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю.
Також суд стягує з відповідача на користь позивача за період з 23.04.2020 до 23.02.2022 інфляційні втрати у розмірі 4222.92 грн , три проценти річних у розмірі 1361.03 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору в розмірі 2422.40 грн, витрат на правничу допомогу в розмірі 7200.00 грн.
Згідно із ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У цьому випадку позовні вимоги підлягають задоволенню, а відтак на підставі ч. 1 ст.141 ЦПК України позивачу слід компенсувати за рахунок відповідача 2422,40 грн в рахунок відшкодування витрат з оплати судового збору.
Крім того, відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Між ТОВ «Санфорд Капітал» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» (Об`єднання) був укладений договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024.
Згідно з п. 1.1 цього договору, Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі, відповідно до умов Договору, правничу допомогу, відповідно до завдання Клієнта, а Клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити Винагороду.
Відповідно до п. 3.2. цього договору, сума гонорару за надання послуг визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в Додатку № 2 до цього Договору, та зазначається Об`єднанням в Акті приймання-передачі наданих послуг.
Пунктом 3.4.3. договору передбачено, що підписані сторонами Акти приймання-передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надану правничу допомогу.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано:
- зазначений у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого розмір витрат на правничу допомогу складає 7 200 грн;
- ордер серії АЕ №1310920 від 19.08.2024, виданий керівником АО «Альянс ДЛС» Маслюженком М.П. на підставі договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, укладеного з ТОВ «Санфорд Капітал»;
- копію договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, укладеного між ТОВ «Санфорд Капітал» та АО «Альянс ДЛС», відповідно до якого адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надавати йому на довгостроковій основі правничу допомогу у відповідності до завдання клієнта ;
- акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 5 від 05.05.2025 до договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, підписаний керуючим партнером АО «Альянс ДЛС» Маслюженком М. та директором ТОВ «Санфорд Капітал» Маринич Р., відповідно до якого: адвокатом надано послуги на суму 7 200,00 грн, з яких: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника 1200.00 грн; складання та подання до суду позовної заяви 6000.00 грн.
Оцінюючи обґрунтованість заяви позивача в контексті положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 7 200,00 грн є обґрунтованою та співмірною з реальним обсягом правничої допомоги та часом, витраченим на надання таких послуг. Заявлений розмір відповідає критерію реальності таких витрат.
Отже, зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 200.00 грн.
Керуючись ст.ст. 263-265, 273, 274, 282, 354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» судові витрати у виді витрат на правничу допомогу в сумі 7 200.00 (сім тисяч двісті) гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», код ЄДРПОУ 43575686, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, будинок 21, 5-й поверх, прміщення 68, 69, м.Дніпро, Дніпропетровська область; інші дані суду не відомі.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя Середа Л.В.