Номер провадження: 22-ц/813/5754/25
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», в якому просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (Код ) вчинити дії, а саме провести реструктуризацію зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту № 0, який укладено 09.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX від 13 квітня 2021 року та пункту 7 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування».; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на користь позивача судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії задоволено. Зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» провести реструктуризацію зобов`язань за Кредитним договором № 0 від 09.11.2006 року, наданий в іноземній валюті, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 №1381-ІХ та пункту 7 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування». Стягнено з ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 1211/одна тисяча двісті одинадцять/ гривень 20 копійок.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про задоволення позовних вимог.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 09 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту №0. Відповідно до умов договору АКІБ «Укрсиббанк» надав позичальнику ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 65000 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку суму кредиту, сплатити проценти, комісії в порядку та на умова, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 328250 грн. за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору. Строк кредитування встановлено з 09.11.2006 року по 09.11.2016 року. Кредит надається позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника), а саме на споживчі потреби (а.с.13).

09 листопада 2006 року в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Юлією Дмитрівною та зареєстровано в реєстрі за номером 5735. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 (а.с.27).

ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 володіють на праві приватної власності по 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м. на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 травня 1995 року Управлінням жилого-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів та 1/5 частина квартири належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08 вересня 2005 року державним нотаріусом Третьої одеської держаної нотаріальної контори Чередниченко Г.А. по реєстру за номером 5-2641. Дане підтверджується пунктом 1.1. Іпотечного договору.

08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір про купівлю-продаж прав вимоги за кредитами, за яким права та обов`язки за Кредитним договором перейшли до ПАТ «Дельта Банк»

13 червня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» укладено Договір № 1514/К про відступлення прав вимоги (а.с.31).

Пунктом 40 Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги визначено відступлення права вимоги за Кредитним договором №0 від 09 листопада 2006 року.

Пунктом 40.1 Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги визначено про відступлення права вимоги за Іпотечним договором Б/Н від 09 листопада 2006 року, де предметом іпотеки є двокімнатна квартира по АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Належним відповідачем за даним позовом стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» ().

07 листопада 2023 року Київським районним судом м. Одеси винесено рішення по цивільній справі №520/10491/13-ц за позовною заявою ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2006 у загальному розмірі 60419,64 доларів США 64 цента, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 50965,17 доларів США, а також заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9454,47 доларів США (а.с.35).

Постановою Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2023 року змінено, зменшивши загальний розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 09 листопада 2006 року з 60419,64 доларів США до 47534,48 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом зменшено з 50 965,17 доларів США до 41152 доларів США, а заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом з 9454,47 доларів США до 6382,48 доларів США, та змінено мотивувальну частину рішення щодо строків позовної давності та висновків суду щодо нарахованих та стягнутих відсотків. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 894,70 грн (а.с.41).

Таким чином, з урахуванням постанови Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року зобов`язання ОСОБА_1 за Кредитним договором становлять 47534,48 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом до 41152 доларів США, заборгованість з процентів за користування кредитом становить 6382,48 доларів США.

23 квітня 2021 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ, яким було внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до внесених змін, згідно підпунктом 1) пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації.

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Київського районного суду м. Одеси з позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2006 року. За зверненням до суду 27.08.2013 року винесено ухвалу про відкриття провадження у справі № 520/10491/13-ц (а.с.72).

Підпунктом 3) пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» визначено, реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків: ... у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подасться заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

За наслідками розгляду судового провадження 30 квітня 2024 року Одеським апеляційним судом прийнято постанову у цивільній справі №520/10491/13-ц, яка набирала законної сили з дня її прийняття, тобто 30 квітня 2024 року.

Враховуючи, що на день набрання чинності Законом №1381-IX у суді було відкрито провадження у справі №520/10491/13-ц, предметом спору в якому є права та обов`язки сторін за Договором про надання іпотечного кредиту №0 від 09.11.2006, останній день подання заяви на реструктуризацію зобов`язань вказаним Кредитним договором припадає на 30.06.2024 року.

Із позову вбачається, що 28 травня 2024 року, керуючись пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», позивач направив на адресу відповідача Заяву про проведення реструктуризації, згідно якої просив відповідача наступне: - провести обов`язкову реструктуризацію своїх зобов`язань за Договором про надання іпотечного кредиту № 0 від 09 листопада 2006 року відповідно до порядку визначеного пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»; надати всю наявну інформацію про історію здійснення платежів за Договором про надання іпотечного кредиту № 0 від 09 листопада 2006 року, у тому числі, інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання за Договором про надання іпотечного кредиту № 0 від 09 листопада 2006 року, не пізніше 14 днів з дня отримання даної вимоги; надати належним чином завірену копію документа, яким визначено розмір плати, що сплачена за відступлення права вимоги за Договором про надання іпотечного кредиту № 0 від 09 листопада 2006 року./а.с.76/

04 червня 2024 року відповідач отримав заяву щодо проведення реструктуризації.

Відповідно до підпункту 12) пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також, відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу.

Вимоги за пунктом 2 Заяви про реструктуризацію основані на підпункті 16) пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким визначено, що кредитодавець, наступні кредитори за договором зобов`язані надати поточному кредитору на його вимогу, а також позичальнику на його вимогу всю наявну інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, за договором, не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги; кредитор, до якого перейшли права кредитодавця внаслідок відступлення права вимоги, зобов`язаний надати позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на його вимогу (не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги) належним чином завірену таким кредитором копію документа, яким визначено розмір плати, що сплачена за відступлення права вимоги.

Проте, позивач зазначає у позові, що на протязі 60 днів з моменту отримання Заяви про проведення реструктуризації і на момент подання даного позову відповідачем не було проведено реструктуризацію за Кредитним договором в порядку визначеному Законом № 1381-IX (п. 7 Прикінцевих та перехідних пролежень).

Також, на протязі 14 днів з моменту отримання Заяви про проведення реструктуризації і до даного часу відповідачем не надано позивачу інформацію про історію здійснення платежів та не надано будь-яких інших документів, про які просив позивач в порядку визначеному Законом № 1381-ІХ (п.п. 16) п. 7 Прикінцевих та перехідних положень).

Право на реструктуризацію кредиту в іноземній валюті в порядку визначеному пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» підтверджуються наступною інформацією та документами.

Так, відповідно до пункту 1.2.1. Кредитного договору, надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: з 09 листопада 2006 року по 09 листопада 2016 року.

13 серпня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом, в порядку ст. 1050 ЦК України з вимогою стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки визначивши дострокове повернення коштів за кредитом у повному об`ємі.

Тобто, кредитор ПАТ «Дельта Банк» у строк до 01 січня 2014 року вимагав повернути кредит достроково у зв`язку з простроченням позичальником платежів.

Підпунктом 2) пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлена вимога для реструктуризації, про потребу виконання зобов`язань за договором забезпеченого предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Квартира АДРЕСА_3 загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м.

Предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позивачем та його родиною так і іпотекодавцями, і позичальника відсутнє у власності інше житлове нерухоме майно, а загальна площа квартири не перевищує допустимих 140 квадратних метрів.

На виконання вимог підпункту 4) пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону України № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» позивач направив відповідачу відповідні документи.

Також, у Заяві про проведення реструктуризації зазначено наступну інформацію за Договором про надання іпотечного кредиту № 0 від 09 листопада 2006 року щодо якого передбачається реструктуризація, а саме, що позичальник ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 52,8 кв.м., 1/5 частина якої належить позивачу на праві приватної власності, що вбачається із інформаційної довідки № 380366280 від 28.05.2024року. Позичальник ОСОБА_1 іншого житла не має та постійно проживає в єдиному житлі в зазначеній вище іпотечній квартирі. Позичальником ОСОБА_1 предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання та у нього відсутнє у власності інше житлове нерухоме майно та відсутні об`єкти незавершеного житлового будівництва.

Крім того, зазначив, що в іпотечній квартирі по АДРЕСА_4 зареєстровані та фактично проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , 2015 року народження, донька позичальника. Частки співвласників та іпотекодавців складають наступні частки у спірній квартирі - ОСОБА_1 (1/5 частина), ОСОБА_4 (2/5 частина), ОСОБА_3 (1/5 частина), ОСОБА_2 (1/5 частина).

Також, позивачем зазначено наступні відомості про наявність у членів сім`ї права власності, зокрема іпотекодавець ОСОБА_3 має у власності 1/5 частину у квартирі АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площею 23,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 . Іпотекодавець ОСОБА_4 має у власності 1/5 частину у квартирі АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площею 105,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 . ОСОБА_6 має у власності 1/3 частину від загальної площі 63 кв.м. у квартирі АДРЕСА_7 на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 19-27666 в порядку приватизації, та інше.

Тобто, позивачем в повному обсязі виконано вимоги пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Представник відповідача зазначає, що враховуючи не виконання відповідачем визначеного законом обов`язку по здійсненню реструктуризації та не надання запитаних документів позивачем, відповідач, як кредитор за Кредитним договором зобов`язаний здійснити реструктуризацію споживчого кредиту наданого в іноземній валюті долари США, шляхом здійснення перерахунку кредиту та зміни валюти зобов`язання на гривню в порядку визначеному п.п. 10) п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Підпунктом 10) пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, якщо станом на день проведення реструктуризації наявні одночасно такі умови: у договорі, зобов`язання за яким підлягають реструктуризації відповідно до цього пункту, здійснено заміну кредитора внаслідок відступлення права вимоги; поточний кредитор з причини ненадання йому кредитодавцем, наступними кредиторами, до яких переходили права кредитодавця, всієї інформації про історію здійснення платежів, у тому числі інформації про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформації про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, не здійснив протягом 60 днів з дня проведення реструктуризації передбачені підпунктом 9 цього пункту обчислення та/або обчислення наявної станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості (окремо за кожним видом грошового зобов`язання та окремо за простроченими платежами, строк сплати яких відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але які кредитор вимагав повернути достроково у зв`язку з простроченням позичальником платежів); сукупна сума усіх передбачених договором грошових зобов`язань (а саме, непогашених на момент відступлення грошових зобов`язань із сплати кредиту та зобов`язань із сплати процентів за користування кредитом), право вимоги за яким відступлено, перевищує розмір плати, сплаченої поточним кредитором за відступлення такого права вимоги, то передбачені підпунктом 9 цього пункту обчислення не здійснюються.

При цьому грошові зобов`язання позичальника перед таким поточним кредитором зменшуються на суму такого перевищення у такій черговості: у першу чергу зменшується наявна на день реструктуризації сукупна сума заборгованості із сплати кредиту (прострочена заборгованість та заборгованість, строк сплати якої не сплив); у другу чергу зменшується наявна на день реструктуризації сума заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує дню проведення реструктуризації.

Згідно Витягу з Додатку до Договору № 1514/К про відступлення прав вимоги у пункті 41 значиться прізвище ім`я по-батькові, позичальник: ОСОБА_1 , Номер договору 0, Загальний залишок заборгованості в гривні становить 4 181 451,29 грн., яка складається із 1 414 565,05 грн. заборгованість по тілу кредиту та 2 843 302,91 грн. заборгованості по процентам.

В той же час позивач зазначає, що сума заборгованості по процентам у розмірі 2 843 302,91 грн. складена з порушенням ст. 1050 ЦК України та не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

У пункті 4 Договору про відступлення прав вимоги № 1514/К від 13.06.2019 р. зазначено, що за відступлення за даним договором новий кредитор сплачує 9 640 369,16 грн.

Згідно з Публічних паспортів активу (права вимоги) майнові права за кредитами фізичних осіб - кредитний портфель) наданих до суду згідно клопотання повернення до стадії підготовчого провадження від 23 листопада 2021 року за Протоколом електронних торгів № ІІА-ЕА-2019-04-05-000011-Ь, загальна сума вимог за кредитами в гривні становить 244 904 665,55 грн.

Дані цифри мають значення для вирахування ціни відступлення на користь позичальника в порядку визначеному Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381 -IX, яким було внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності 23 квітня 2021 року, та було встановлено, що кредити надані в іноземній валюті підлягають обов`язковій реструктуризації з переведення їх у грошову одиницю України - гривню.

Відповідачем, який є поточним кредитором сплачено 9 640 369,16 грн. за відступлення такого права вимоги на суму 244 904 665,55 грн. (36 702 533,90 + 34 044 580,96 + 48 520 659,87 + 48 006 028,92 + 37 556 934,31 + 40 073 927,59 - 244 904 665,55).

Сума відступлення права вимоги за Кредитним договором № 0 від 09.11.2006 становить 4 181 451,29 грн. (згідно Витягу), що у відсотковому значенні від загальної суми прав вимоги дорівнює 3,93637627% (9640369,16 / 244904665,55 х 100 = 3,93637627%), а у грошовому значенні становить 164 597,65 грн. (4181451,29 х 3,93637627% - 164 597,65 грн.).

Таким чином, у порядку визначеному пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», в порядку реструктуризації кредитних зобов`язань ОСОБА_1 повинен виконувати зобов`язання за Кредитним договором у розмірі 164 597,65 грн., що буде виконанням зобов`язання проведеним належним чином та у повному обсязі.

Не надання інформації, в порядку визначеному підпунктом 16 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» є неналежним виконання кредитором зобов`язань в силу вимог визначених законодавством України з порушенням прав споживача.

Як наслідок бездіяльність кредитора є посяганням на майнові права позичальника, що позбавляє останнього у праві забезпеченому Законом України «Про споживче кредитування» та обмежує останнього у здійсненні права власності на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч. 1). Кожен мас право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 4).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частинами 1, 2 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит. Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

Отже, проведення реструктуризації у будь-якому випадку передбачає зміну істотних умов договору.

23 квітня 2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 № 1381-ІХ і Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7, яким передбачено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Отже, зазначений Закон спрямований на захист та відновлення платоспроможності позичальників, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, шляхом їх реструктуризації.

Предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача про проведення реструктуризації його зобов`язань за кредитними зобов`язаннями, що виникли за кредитним договором відповідно до вимог п. 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону України № 1381-ІХ від 13.04.2021.

Внаслідок неналежного виконання позивачем кредитних зобов`язань, у позивача виникла заборгованість, яка стягнута в судовому порядку.

Станом на 31 жовтня 2024 року у позивача наявне непогашене грошове зобов`язання перед кредитором.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що заява про проведення реструктуризації від 28.05.2024 року позивачем підписана особисто та своєчасно надіслана відповідачу в порядку, як того вимагає абзац перший підпункту 3 пункту 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тобто, протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом шляхом надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Натомість, доказів, щоб спростовували доводи позивача вищенаведеним обставинам не надано.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у підпункті 16 п. 7 Розділу зазначається, що кредитодавець, наступні кредитори за договором зобов`язані надати поточному кредитору на його вимогу, а також позичальнику на його вимогу всю наявну інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості за кожним видом наявного грошового зобов`язання, за договором, не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги постанову Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 372/3603/21 (провадження № 61-11901 св23) визначено ефективність обрання способу захисту в аналогічних правовідносинах та зазначено: Колегія суддів Верховного Суду вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є ефективним, оскільки заявлена ним вимога про зобов`язання АТ «Універсал Банк» реструктуризувати його заборгованість за кредитним договором № 006-2008-494 від 05 березня 2008 року спрямована на захист цивільного права, відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення та в обраний ним спосіб забезпечить реальне поновлення/захист порушеного права позивача щодо реструктуризації наявного кредитного боргу.

З огляду на викладене, оскільки положення Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, є імперативною, а відповідач без достатньої правової підстави не проводить реструктуризацію, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача провести реструктуризацію кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 листопада 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева