Провадження № 2/643/619/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025

Салтівський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді - Олійника О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Новакової Т.С.,

представника позивача Давидова В.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Глущенко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2024 року представник КП «Харківські теплові мережі» - Шевченко В. звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь підприємства заборгованість у сумі 27 786,79 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 загальною площею 44,7 кв. м. з централізованою системою опалення, теплопостачання яке здійснює КП "Харківські теплові мережі". Відповідач користувалися тепловою енергією, яку подає у житлове приміщення, а в цілому централізовану систему теплопостачання всього будинку КП «Харківські теплові мережі» та має особовий рахунок № НОМЕР_1 . ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі акту про проведенні електронних торгів, затвердженого приватним виконавцем Харківського виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. 13.04.2021 року, Свідоцтва від 15.04.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Непочатих В.В., витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 252820347 від 14.04.2021 року. Доказом цього є також інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, копія витягу якого додається до позовної заяви. Відповідач в квартирі АДРЕСА_1 не зареєстрована, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, яка додається до позовної заяви, але відповідач є власником квартири, тому несе обов?язки по сплаті послуг за отриману теплову енергію та гарячу воду на підставі ст. 322 ЦК України, та ст. 13 Конституції України де імперативно вказано, що власність зобов?язує. Особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_2 відкритий на ім?я ОСОБА_1 КП «Харківські теплові мережі» як теплопостачальна організація надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182. Відповідачу щомісяця направлялися рахунки на оплату наданих послуг. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати отриманих послуг станом на 01.08.2024 у відповідача утворилась заборгованість у сумі 27 786,79 грн., з яких: 19 521,25 грн за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.07.2024; 764,40 грн за абонентську плату з Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.07.2024; 5873,85 грн. за послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 31.07.20024; 443,04 грн. за абонентську плату з Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.07.2024; 893,75 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період 01.07.2022 по 31.07.2024; 290,50 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.07.2024.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 17.09.2024 року відкрито провадження у справі за правила спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

04 листопада 2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про залучення співвідповідачів та заміну відповідача.

Також, 04 листопада 2024 року на адресу суду відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначила, що в квітні 2021 року вона придбала 2-х кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 на державній офіційній платформі "СЕТАМ" та зареєструвала право власності. Водночас реалізувати в повній мірі своє право власності вона не може до цього часу, оскільки колишня власниця - ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 відмовились добровільно звільняти квартиру та передати ключі. Отже, незважаючи на те, що юридично вказана квартира належить їй, фактично в цій квартирі проживають та користуються всіма послугами ОСОБА_2 та її син. Оскільки колишні власники житла відмовились добровільно звільняти квартиру у червні 2021 року вона звернулась за захистом своїх порушених прав до Московського районного суду м. Харкова. 11.06.2024 року Московський районний суд м. Харкова по справі № 643/11086/21 задовольнив її позовні вимоги щодо захисту порушеного права власності та прийняв рішення про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вказаної квартири. Цим рішенням суду підтверджено факт проживання вищевказаних осіб у її житлі, а також факт того, що вона не проживала у квартирі та не мала можливості користуватись гарячою водою, опаленням тощо. Рішення суду набуло чинності, водночас колишні власники квартири відмовились добровільно його виконати, тому вона не має доступу до житла та не користується ніякими комунальними послугами до цього часу. Крім того зазначає, що у вересні 2024 року Салтівським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження за № 76000126 про виселення ОСОБА_3 із належної ОСОБА_1 квартири та виконавче провадження за № 75963859 про виселення ОСОБА_2 із належної ОСОБА_1 квартири. На сьогоднішній час обидва виконавчих провадження знаходяться на виконанні Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Беручи до уваги той факт, що вона позбавлена можливості проживати у належній їй квартирі, а тому не отримує і не користується житлово-комунальними послугами, вона звернулась письмово до усіх постачальників комунальних послуг із проханням негайно припинити їх надання.

Так у липні 2021 року вона направила лист до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в якому зазначила, що колишні власники житла ОСОБА_2 та ОСОБА_3 добровільно не звільняють квартиру, проживають в ній без законних підстав, а у неї відсутній доступ до квартири. Крім того вказала, що вона не користується ніякими послугами комунальних служб, а для усунення перешкод у користуванні звернулась до суду. Вона просила керівництво Комунального підприємства «Харківські теплові мережи» врахувати дані обставини при нарахуванні комунальних платежів. Але Комунальне підприємство «Харківські теплові мережи» не надали жодної відповіді. 15 серпня 2024 року на адресу Комунального підприємства «Харківські теплові мережи» вона направила ще один лист та копію рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.06.2024 року за її позовом. Вона повідомила, що судове рішення колишніми власниками добровільно не виконується, що вона змушена звернутись до виконавчої служби і просила здійснити перерахунки сум за послуги, які вона не отримувала та не отримує. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережи» письмово відповіли, що вона повинна вносити плату за комунальні послуги і що судове рішення не є підставою для скасування нарахувань. Зазначає, що дотепер доступ до квартири у неї відсутній і вона жодного разу у ній не була. Крім того їй відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 донині проживають у належній їй квартирі та користуються всіма комунальними послугами, утворюючи при цьому ще більшу заборгованість.

Того ж дня, 04.11.2024 відповідач ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та заяву про залучення в якості третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання про залучення третіх осіб зазначила, що вона заперечує проти позову, бо не є належним відповідачем у справі, оскільки з моменту придбання нею квартири по сьогодні вона не була фактичним споживачем послуг. Більш того, не мала доступу до житла і вживала заходи щодо усунення перешкод у користуванні майном. Фактичними споживачами послуги теплопостачання з квітня 2021 року є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому вони і повинні відповідати за борги перед позивачем.

12 листопада 2024 року відповідач ОСОБА_1 через канцелярію суду подала письмові пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі».

03 грудня 2024 року представник позивача ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що з 29.03.2021 вона є власником квартири АДРЕСА_1 , однак фактично у зазначеній квартирі не проживає від незалежних від неї обставин. Зазначені обставини не можуть бути взяті до уваги судом оскільки, відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. З 1 грудня 2021 року на підставі частини 5 статті 13 Закону України Про житлово комунальні послуги від 09.11.2017 № 2189-VIII у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП Харківські теплові мережі в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 31 жовтня 2021 року (далі - Індивідуальні договори). Відповідно до п. 4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Згідно з п. 5 Індивідуальних договорів Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу. Розрахунковим періодом відповідно до п. 32 Індивідуальних договорів є календарний місяць. Згідно з п. 34 Індивідуальних договорів споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Враховуючи вищенаведене, саме власник квартири має сплачувати житлово комунальні послуги. У разі перешкоджання власнику квартири третіми особами користуватися та розпоряджатися своїм майном, він має звернутися до правоохоронних органів для припинення протиправних дій. В подальшому власник квартири може звернутися до суду з позовної заявою про відшкодування завданої винними особами матеріальної та моральної шкоди.

29 січня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду додаткові пояснення в яких вказує, що позиція позивача щодо стягнення з неї заборгованості є помилковою, не ґрунтується на фактичних обставинах справи та вимогах чинного законодавства України зважаючи на те, що відповідно до положень ст. 319 ЦК України право власності включає три складові: володіння, користування та розпорядження. Юридично з 15.04.2021року вона набула права власності на майно - квартиру АДРЕСА_1 . Водночас фактично у вказаній квартирі вона ніколи не проживала і не проживає донині. До вказаного зазначає, що більше 3 років вона позбавлена права вчиняти щодо свого майна будь-які дії, зокрема права користування юридично належною їй квартирою для власного проживання та проживання членів своєї сім?ї (ст. 383 ЦК України). Ба більше, колишні власники відмовилось від передачі ключів від квартири, отже вона не має фактичного доступу до неї з моменту її придбання, тобто з квітня 2021 року. Крім цього, вона позбавлена можливості переоформити документи на вказану квартиру на своє ім?я, такі як технічний паспорт, у зв?язку з тим, що до юридично належного їй помешкання не можуть потрапити ні вона, ні спеціалісти БТІ.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 29.01.2025 року клопотання відповідача про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача задоволено. Залучено в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . У задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено.

Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів. Зокрема, змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова. Набрання чинності зазначеним Законом України відбулося 25 квітня 2025 року.

30.07.2025 відповідач ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву в порядку ст. 251 ЦПК України, в якій просить зупинити провадження у справі № 643/10359/24 за позовом КП «ХТМ» до неї про стягнення заборгованості до розгляду та набрання чинності рішень судів у справах № 643/16434/14-ц та № 643/11086/21.

В обґрунтування клопотання зазначила, що на розгляді Салтівського районного суду м. Харкові знаходиться цивільна № 643/10359/24. 15.04.2021 вона юридично набула права власності на майно - квартиру АДРЕСА_1 . Водночас у вказаній квартирі ніколи не проживала і не проживає донині. Позовна заява ХТМ аргументована тим, що вона є власником квартири відповідно до даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, тобто юридично. Відповідач заперечує проти позовних вимог, оскільки вона фактично не користується цим майном, не отримувала послуги, а тому не повинна сплачувати борг. Донині квартиру займають попередні власники - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вони фактично користуються квартирою і всіма комунальними послугами, зокрема теплопостачанням. Ці особи не визнають її право власності на квартиру та намагаються повернути собі право власності на вказану квартиру. Так, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, представником ОСОБА_2 адвокатом Субочевим С.Ю. подано апеляційну скаргу на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2015 року по справі 643/16434/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Наслідком виконання вищезазначеного заочного рішення стало проведення публічних торгів з реалізації майна, що на момент виконання належало ОСОБА_6 . На цих публічних торгах нею була придбана вищезазначена квартира. Заборгованість, що є предметом розгляду, виникла саме по цій квартирі.

Крім того, повідомляє, що ухвалою Харківського апеляційного суду від 02 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження. Справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 11 грудня 2025 року о 14 годині 30 хвилин в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Також повідомляє, що ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Міхальової адвоката Субочева С.Ю. на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2024 року по справі № 643/11086/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, усуненням перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення. Справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 22 січня 2026 року о 15 годині 30 хвилин в приміщенні Харківського апеляційного суду. Отже оскарження Міхальовими судових рішень у справах № 643/16434/14-ц, наслідком виконання якого стала юридична втрата ними права власності на квартиру (оскільки вони ніколи не покидали це житло, рішення суду про їх виселення не виконано), та № 643/11086/21, наслідком виконання якого є їх виселення, підтверджує, що вони донині вважають себе власниками цього житла та прагнуть юридично повернути собі право власності.

Відповідач наполягає на необхідності зупинити провадження у даній справі, оскільки її розгляд неможливий до прийняття рішень по справах № 643/16434/14-ц та № 643/11086/21. Розгляд позову ХТМ до неї про стягнення заборгованості має тісний матеріально-правовий зв?язок із цими справами.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 30.07.2025 року у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.

10 листопада 2025 року відповідач ОСОБА_1 через канцелярію суду подала письмові пояснення, в яких зазначила, що юридично 15 квітня 2021року вона набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Водночас фактично у вказаній квартирі вона ніколи не проживала та не проживає і донині. З квітня 2021 року, тобто більше 4 з половиною років, вона не має фактичного доступу до належної їй квартири. Вона позбавлена права користування квартирою, теплом, гарячою водою та іншими комунальними послугами і не користується цим до цього часу. Стягнення з неї заборгованості, яку створили Михальови є незаконним та несправедливим, а тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити, надав пояснення.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Глущенко С.О. у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши повно і всебічно матеріали цивільної справи, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частини 1 статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно із п. 7 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг з управління побутовими відходами є - адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Так, позивач як теплопостачальна організація надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова. Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м. Харкова КП «Харківські теплові мережі» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року.

З 1 грудня 2021 року на підставі частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП "Харківські теплові мережі" в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 31 жовтня 2021 року (далі - Індивідуальні договори).

Відповідно до п. 4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Згідно з п. 5 Індивідуальних договорів Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу. Розрахунковим періодом відповідно до п. 32 Індивідуальних договорів є календарний місяць. Згідно з п. 34 Індивідуальних договорів споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення штати за спожиту послугу.

Пунктами 51, 52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 51). Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається подовженим на черговий однорічний період (п. 52). Виходячи з положень п. 4 Індивідуальних договорів датою їх акцептування є 01 12 2021, тобто факт отримання послуг.

За приписами частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства, плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 "Про визначення виконавців послуг у житловому фонді міста Харкова» КП Харківські теплові мережі є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

У період з березня 2007 року по червень 2022 року КП Харківські теплові мережі здійснювало технічне та аварійне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Харкова на підставі укладеного договору з балансоутримувачем зазначеного житлового фонду КП «Жилкомсервіс».

З 1 липня 2022 року набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП Харківські теплові мережі в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01 червня 2022 року (далі - Публічні договори).

Зазначені договори укладені з урахуванням ст. 11, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 2 Публічних договорів договір вважається укладеним між виконавцем та споживачами багатоквартирного будинку через 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця (https://www.hts.kharkov.ua), якщо протягом цього періоду власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, не повідомили виконавця про свою відмову від укладення договору.

Відповідно до п. 4 зазначених договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Відповідно до п. 5 Публічних договорів виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та умовах, визначених цим договором.

Пунктами 13, 14, 15 Публічних договорів передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць (п. 13). Плата за послугу включається до єдиного рахунку на оплату послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (п. 14). Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за отримані послуги (п. 15).

Згідно з пунктами 30, 31 Публічних договорів договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 30). Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, цей договір вважається продовженим на черговий однорічний термін (п. 31). Виходячи з положень статті 4 зазначених Публічних договорів датою їх акцептування є 01.07.2022, тобто факт отримання послуг.

Крім того, статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Типовий договір позивачем опубліковано на сайті підприємства.

Також відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відтак суд виснує, що між сторонами виникли правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються умовами опублікованих на сайті позивача договорів.

Так, згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.04.2021 року, відповідач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

За вказаною адресою КП «Харківські теплові мережі» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 на ім`я відповідача ОСОБА_1

КП «Харківські теплові мережі» надавались комунальні послуги в житловому приміщенні за вищевказаною адресою.

Відповідно до відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу у відповідача ОСОБА_1 наявна заборгованість в сумі 27 786,79 гривень, з яких: 19 521,25 гривень за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.07.2024; 764,40 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.07.2024; 5873,85 гривень за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 31.07.2024; 443,04 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.07.2024; 893,75 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.07.2024; 290,50 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.07.2024.

Статтями 319 та 322 ЦК України, закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил.

Положенням п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як визначено ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг, серед іншого, належать послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

Крім того, відносини між позивачем та відповідачами врегульовані Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 та Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182, якими також передбачений обов`язок споживачів оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

У відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року №1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг`встановлені тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню КП «Харківські теплові мережі».

Також статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Відповідач не виконувала свої зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість за надані послуги перед позивачем, яка за підрахунками позивача складає 27 786,79 грн. З наданим розрахунком суд погоджується та приходить до висновків про задоволення вимог позивача.

Своїх розрахунків відповідач ОСОБА_1 суду не надала.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що вона хоча і є власником квартири АДРЕСА_1 , однак фактично у зазначеній квартирі не проживає від незалежних від неї обставин, а тому не повинна сплачувати заборгованість, суд до уваги не приймає, оскільки, відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно згідно вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись статтями 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість в сумі 27 786,79 гривень, з яких: 19 521,25 гривень за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.07.2024; 764,40 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.07.2024; 5873,85 гривень за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 31.07.2024; 443,04 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.07.2024; 893,75 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.07.2024; 290,50 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.07.2024.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в розмірі 3028 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» , місцезнаходження: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Третя особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 24 листопада 2025 року.

Суддя - О.О. Олійник