Справа № 541/3893/24
Номер провадження 2/541/157/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 листопада 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

28 жовтня 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зазначило, що відповідно до укладеного електронного договору про відкриття кредитної лінії № 1351-3165 від 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 20 600,00 грн строком на 300 днів, базовий період 14 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,20 % в день за заниженою процентною ставкою та 1,50 % в день за стандартною ставкою, комісією за видачу кредиту 15 % від суми кредиту. У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором у встановлених договором порядку та строки станом на 08 серпня 2024 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 38 756,75 грн, із яких: 15 767,95 грн основний борг; 22 988,80 грн залишок відсотків, яку позивач просив стягнути в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не зявився, просив провести розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 6).

Відповідач та її представник в судове засідання не зявилися. Представник відповідача надав заяву про проведення судового засідання у їх відсутність, у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, зазначених у письмових поясненнях, в яких вказано наступне. 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» для надання позики у розмірі 20 600,00 грн, нею було підписано заявку-анкету на отримання кредиту шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами її платіжної картки. Однак, після виконання дій на отримання кредиту відповідач не отримала грошові кошти на свій рахунок, які були предметом договору № 1351-3165 від 19 лютого 2024 року. Відповідно паспорту споживчого кредиту у графі «спосіб та строк надання кредиту» вказується «перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору». В матеріалах цивільного провадження відсутній належним чином оформлений письмовий доказ на підтвердження переказу грошових коштів ОСОБА_1 у розмірі, обумовленому кредитним договором. На підтвердження факту надання кредиту позивачем надано довідку про переказ коштів у розмірі 20 600,00 грн згідно кредитного договору № 1351-3165 від 19 лютого 2024 року для зарахування на платіжну картку, підписану директором ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», яка не є платіжним дорученням. Довідка не містить всіх реквізитів, що має платіжне доручення, зокрема не містить даних щодо дати одержання банком платіжного доручення, проведення платежу представником банку, дати проведення платежу, печатки банку, підпису працівника банку, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу кредитором коштів в сумі 20 600,00 грн на картковий рахунок, який належить саме відповідачу. Документ про перерахування коштів платіжною системою LiqPay, платіж № від 19 лютого 2024 року у сумі 20 600 грн, на його думку є неналежним доказом господарської операції, оскільки не може достовірно свідчити про її виконання. LiqPay це торгова марка банку, унікальний веб-інтерфейс для вводу реквізитів платежу в мережі ітернет і ініціювання переказу грошових коштів, рахунок LiqPay це номер мобільного телефону, обліковий запис клієнта у web-інтерфейсі LiqPay. Виходячи з особливостей функціонування платіжного пристрою web-інтерфейс LiqPay, єдиною законною підставою для здійснення переказів з ініціативи відповідача як користувача системи має бути сформований відповідачем та направлений позивачу розрахунковий документ (платіжне доручення), в якому мають бути зазначені всі необхідні реквізити платежу, що містяться у інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 163. Наданий позивачем документ заповнено з порушенням вказаної інструкції, а саме відсутня позначка банку про виконання, інформація про банк та рахунок отримувача внесена некоректно (а.с. 95-98).

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 лютого 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1351-3165, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 20 600,00 грн на указану нею банківську картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,20% в день за заниженою процентною ставкою та 1,50% в день за стандартною ставкою, комісією за видачу кредиту 15 % від суми кредиту (п. 4.3п.6 договору).

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С7883 (п. 3.1. договору).

Для укладення цього договору у порядку, встановленому правилами, позичальник надає кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит шляхом заповнення на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.com.ua усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту кредитодавця та які необхідні для укладення цього договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних (п. 3.2. договору).

Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього договору та надіслання позичальнику примірнику договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту (п. 4.2. договору).

Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; дата повернення (виплати) кредиту 14 грудня 2024 року; строк договору є рівним строку кредитування (п. 4.9. договору).

У п. 12 договору зазанчені реквізити сторін, зокрема позичальника, серед яких його паспортні дані, місце проживання, ідентифікаційний номер, номер особистого електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , електронний кабінет та електронний підпис позичальника вчинений ним одноразовим ідентифікатором (номер пароля) НОМЕР_2 (а.с. 17).

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надано суду правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджені наказом № 01-П від 04 січня 2024 року, які містять електронний підпис позичальника одноразовим ідентифікатором (номер пароля) НОМЕР_2 (а.с. 1825).

Укладенню кредитного договору передувало погодження позичальником паспорту споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, реальної річної процентної ставки до договору № 1351-3165, які підписані позичальником одноразовим ідентифікатором (номер пароля) НОМЕР_3 , НОМЕР_2 (а.с. 27, 30).

19 лютого 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за допомогою системи LiqPay на номер платіжної картки НОМЕР_1 перераховано суму кредиту в розмірі 20 600,00 грн; призначення платежу: видача кредитних коштів за договором № 1351-3165 від 19 лютого 2024 року, що підтверджується довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (а.с. 42).

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтверджено перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему LiqPay на підставі договору № 4010 від 02 грудня 2019 року на номер карти НОМЕР_1 за договором від 19 лютого 2024 року № 1351-3165 (а.с. 31, 31 зворот).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 19 лютого 2024 року № 1351-3165, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», відповідач здійснювала платежі по погашенню заборгованості: 02 березня 2024 року 4 905,91 грн, 17 березня 2024 року 4 905,91 грн, 01 квітня 2024 року 10 082,92 грн, 28 квітня 2024 року 4 711,56 грн. Загальна сума заборгованості станом на 08 серпня 2024 року складає 38 756,75 грн, із яких: 15 767,95 грн основний борг; 22 988,80 грн залишок відсотків, 00,00 грн залишок комісії, 00,00 грн залишок штрафів (а.с. 43).

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Згідно аб. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційнотелекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Організаційноправові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційнокомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно з п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронним підписом одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітноцифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 36, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційнокомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційнокомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами, серед іншого, згідно зі ст. 64 ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №129/1033/13ц від 18 березня 2020 року, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Судом зі змісту договору про відкриття кредитної лінії № 1351-3165 від 19 лютого 2024 року, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 , установлено, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Тоді як без отримання позичальником повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.

Також судом враховано, що договір містить податковий номер ОСОБА_1 , її паспортні дані, відомості про місце проживання, електронну адресу та номер особистого електронного платіжного засобу, на який АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було перераховано кредитні кошти від АТ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у розмірі 20 600,00 грн.

Доказів того, що банківська картка з номером НОМЕР_1 , зазначена у кредитному договорі № 1351-3165 від 19 лютого 2024 року, не належить ОСОБА_1 та на неї не було перераховано кредитні кошти за договором, останньою на спростування отримання кредитних коштів не надано.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження належності виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому за правилами ч. 4 ст. 12 ЦПК України вона несе ризик настання наслідків, із цим пов`язаних.

Отже, позивачем надано належні та допустимі докази, які не спростовані відповідачем, щодо укладення кредитного договору № 1351-3165 від 19 лютого 2024 року та отримання ОСОБА_1 коштів у сумі 20 600,00 грн, тому суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом станом на 08 серпня 2024 року в розмірі 38 756,75 грн, яка складається з 15 767,95 грн основного боргу, 22 988,80 грн залишку відсотків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 62, 81, 141, 258, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», (бульвар Л.Українки, 26, оф. 407, м. Київ, 01133) заборгованість за кредитним договором від 19 лютого 2024 року № 1351-3165 в розмірі 38 756 (тридцять вісім тисяч сімсот п`ятдесят шість) гривень 75 копійок та судові витрати в розмірі 2 422(дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О. М. Вірченко