Єдиний унікальний номер №538/1792/25
Провадження №2/538/1065/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року м.Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Кунець М.Г.,

секретар судового засідання - Петрова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися.

Суд

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів на його утримання, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, до закінчення навчання, тобто до 31 січня 2027 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 є його батьком. З 11 вересня 2025 року позивач навчається у Національній академії статистики, обліку та аудиту на першому курсі другого (магістерського) рівня вищої освіти, денної форми навчання, термін навчання до 31 січня 2027 року. Оплату освітньої послуги здійснює мати позивача, але самостійно не в змозі забезпечити витрати на проживання, проїзд, харчування, придбання речей першої необхідності. Відповідач є працездатним, здоровим чоловіком, має можливість сплачувати аліменти на утримання сина, який навчається.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить стягувати з нього аліменти на період навчання і до його закінчення сином, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, в розмірі 3000 грн. щомісячно. При цьому, просить врахувати, що на сьогодні має іншу родину, де має і виховує неповнолітню дитину, а також знаходиться на лікуванні та реабілітації після дорожньо-транспортної пригоди, тому він не має можливості сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Лохвицького районного суду від 22 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У судове засідання сторони у справі не викликалися, однак повідомлялися про розгляд вказаної судової справи судом.

03 листопада 2025 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами, встановленими статтею 89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23 березня 2006 року Київським відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції (а.с. 8).

Договором № 21.04м.- 68 від 08.09.2025 про навчання у закладі вищої освіти та довідкою №25.2152 від 11.09.2025, виданої Національною академією статистики, обліку та аудиту Державної служби статистики України, підтверджено, що ОСОБА_1 є здобувачем другого (магістерського) рівня вищої освіти першого курсу Національної академії статистики, обліку та аудиту, за спеціальністю D2 "Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок", денної форми навчання (наказ про зарахування від 05.09.2025 № 283). Термін навчання 11.09.2025- 31.01.2027 (а.с. 15-17).

Форма навчання ОСОБА_1 у Національній академії статистики, обліку та аудиту - платна, що підтверджується договором № 21.04-68/1 від 08.09.2025 про надання платної освітньої послуги (а. с. 9-10).

Договором найму місця проживання (ліжко-місця), укладеного 01.09.2025 між Національною академією статистики, обліку та аудиту та позивачем, підтверджуються витрати останнього на проживання (а.с. 11-12).

Із Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/013739208 від 18.09.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які навчаються.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Частиною першою статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на

повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог частини другої статті 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Мотивована оцінка і висновки суду.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що на сьогодні має іншу родину, де має і виховує неповнолітню дитину, а також знаходиться на лікуванні та реабілітації після дорожньо-транспортної пригоди, тому він не має можливості сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі, але не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на період навчання і до його закінчення сина, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, в розмірі 3000 грн. щомісячно.

Належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що позивач здобуває освіту на денній платній формі навчання, йому ще не виповнилось двадцять три роки, він не має можливості працювати і потребує матеріальної допомоги.

Мати не може в достатній мірі профінансувати всі витрати, необхідні для задоволення потреб сина-студента.

Обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Навчання в академії, крім побутових витрат, також потребує коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Позивач просить стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, зазначаючи, що відповідач є працездатним, здоровим чоловіком, тому на його думку має можливість сплачувати аліменти на навчання у визначеному ним розмірі.

З огляду на викладене суд вважає, що розмір аліментів, вказаний позивачем у позовній заяві, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що відповідач на сьогодні має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, від іншого шлюбу, а також знаходиться на лікуванні та реабілітації, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення сина від першого шлюбу, який продовжує навчатися, та суперечитиме його інтересам.

Таким чином, суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідно до вимог частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позов про стягнення аліментів було подано 19 вересня 2025 року, а тому, за правилами статті 191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Щодо розподілу судових витрат.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" та відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позов задоволено, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. в дохід держави.

Керуючись статтями 141, 182, 191, 199, 200 СК України, статтями 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на його утримання, в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 вересня 2025 року і до закінчення навчання, тобто до 31 січня 2027 року, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17 листопада 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ).

Суддя Мирослава КУНЕЦЬ