Справа № 527/1473/25
провадження 2/527/752/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Свістєльнік Ю.М.,

з участю секретаря судового засідання Мороз Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2025 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на час навчання повнолітньої дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що вона судовим наказом у справі № 527/3405/22 від 27.12.2022 року Глобинського районного суду Полтавської області із відповідача ОСОБА_2 стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син досягнув повноліття та навчається на І курсі денної форми навчання, групи 103-ТН Навчально-наукового інституту інформаційних технологій та робототехніки Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» з 01.09.2024 по 30.06.2028 рік. Вказує, що відповідач не надає ніякої допомоги, а саме: не оплачує мій проїзд до місця навчання, не забезпечує продуктами харчування, одягом, підручниками, оплатою проживання.

На підставі викладеного, просила постановити рішення про стягнення із ОСОБА_2 , на її користь аліменти у розмірі частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 08.05.2025 року і до закінчення сином навчання в Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», але не довше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

У судове засідання позивачка не з`явилася, у позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Представник відповідача надала до суду додаткові пояснення у справі, у яких вказала, що позивач категорично не погоджується із вимогами, викладеними у позовній заяві, з огляду на таке. Повнолітня дитина не проживає з матір`ю, а фактично мешкає за кордоном. Отже, позивач не має процесуального права на подання позову в її інтересах, оскільки не здійснює її утримання та не проживає з нею однією сім`єю. Вказує, що дитина перебуває на постійному проживанні за кордон. Така обставина свідчить про її самостійне життя і вказує на відсутність витрат на її утримання з боку позивача. Також відсутнє обґрунтування щодо реальних витрат дитини та їх фінансування саме позивачем. Вказує, що відповідач є батьком малолітньої дитини, яка потребує постійного догляду та матеріального забезпечення. Крім того, на утриманні відповідача перебувають батьки похилого віку, які потребують матеріальної допомоги, зокрема, через стан здоров`я. Зазначає, що відсутні документи, які б підтверджували витрати на навчання, проживання та медичні потреби. На підставі викладеного прохає відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі та покласти судові витрати на позивача.

Третя особа в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , його батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 18 травня 2007 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 490 (а.с. 11).

Як вбачається з копії рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2012 року справа № 1622/14850/2012 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було задоволено. Шлюб зареєстрований 22 жовтня 2006 року у Петрівській сільській раді Глобинського району Полтавської області, актовий запис №07, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано (а.с. 12).

ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 17 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 163 (а.с.6).

Згідно довідки № 270 виданої 17 квітня 2025 року Національним університетом «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», ОСОБА_3 , є студентом 1-го курсу, групи 103-ТН Навчально-наукового інститут інформаційних технологій та робототехніки Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка». Форма навчання денна (контракт). Термін навчання: з 01.09.2024 по 30.06.2028. Станом на дату видачі довідки ОСОБА_3 є студентом згідно з наказом про зарахування № 842-ф від 13.08.2024 (а.с. 13).

Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади №2024/008941753 від 27.07.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та неповнолітніми дочкою, сином.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними віку двадцяти трьох років.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до норм ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Підпунктом 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Однак, доводи представника відповідача про те, що відповідач має на утриманні батьків похилого віку та є батьком малолітньої дитини, суд не бере до уваги, оскільки, вони жодним чином недоведені належними й допустимими доказами.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 досяг 18 років, продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги на оплату навчання, проїзду, харчування, проживання.

Крім того, представник відповідача у додаткових поясненнях прохала відкласти розгляд справи. Розглянувши дане клопотання суд керується таким.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, як джерело право.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року.

Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року).

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення від 06.09.2007 року у справі «Цихановський проти України», рішення від 18.10.2007 року у справі «Коновалов проти України»).

У рішенні в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Згідно сталої правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 03.05.2022 року у справі № 520/5386/15-ц, від 24.10.2024 року у справі № 752/8103/13-ц, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд зазначає, що ця цивільна справа розглядається у суді протягом тривалого часу, розгляд справи було неодноразово відкладено за клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи, а тому суд розцінює клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, як затягування розгляду справи, та не вбачає підстав для його задоволення.

Враховуючи, що позивачем доведена потреба матеріальної допомоги на утримання сина, так як він продовжує навчання, відповідач є батьком дитини та працездатним, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 133, 137, 141, 191, 206, 258, 259, 265, 273, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти у розмірі частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 08.05.2025 року і до закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчання в Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 1211,20 грн судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_4 );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп: НОМЕР_3 );

Представник відповідача: ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_4 );

Третя особа: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_5 ).

Суддя Ю. М. Свістєльнік