печерський районний суд міста києва
Справа № 686/7283/25-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Соколов О.М. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Президента України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Держава Сполучені Штати Америки в особі посольства Сполучених Штатів Америки в Україні про відшкодування моральної шкоди, завданої йому порушенням його права власності в об`єкті права власності Українського народу, а саме надрах, -

В С Т А Н О В И В:

18.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до Держави Україна в особі Президента України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Держава Сполучені Штати Америки в особі посольства Сполучених Штатів Америки в Україні про відшкодування моральної шкоди, завданої йому порушенням його права власності в об`єкті права власності Українського народу, а саме надрах.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 20.03.2025 цивільну справу № 686/7283/25, передано за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2025 року цивільну справу № 686/7283/25, передано за підсудністю до Тетіївського районного суду Київської області.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 08.10.2025 року цивільну справу № 686/7283/25, передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду Соколову О.М. та фактично передано судді 31.10.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Перевіривши позовну заяву, встановлено що вона не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, з огляду на наступне.

І. Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У порушення наведеного положення, позовна заява не містить: реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України позивача, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

ІІ. Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте вказані вимоги позивачем не виконано, в тесті позовної заяви відсутні відомості про попередній (орієнтований розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, також відсутнє підтвердження, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

ІІІ. Згідно положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як сформульовано Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 911/792/18, позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів.

Законне передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право (постанова Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19).

Позивач квитанції про сплату такого судового збору не надав. Вказав, що останній звільнений від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про судовий збір» та ЗУ «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Разом з тим, стосовно позовних вимог про стягнення з держави Україна на користь позивача 10 000 000,00 грн. моральної шкоди, завданої останньому порушенням його права власності в об`єкті права власності українського народу, а саме надрах у вказаному розмірі щодо сплати судового збору визначених Законом, зокрема ст.3 Закону України «Про судовий збір» у позивача не має.

Щодо посилання позивачем на положення ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу звільнення від сплати судового збору, суд зазначає, що таке посилання є безпідставним, оскільки до спірних правовідносин положення вказаного закону не застосовуються.

Інших обставин, які б давали підстави для звільнення позивача від сплати судового збору позивачем не надано.

Згідно з ч. 2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначає Закон України «Про судовий збір».

Так, відповідно до змісту позовних вимог, позовна заява містить майнову вимогу.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою - справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року складає 3028 гривні.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у загальному розмірі 15140,00 гривень та надати докази його сплати відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України.

З огляду на викладене, позивачу слід усунути вказані недоліки.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175,177,185, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Президента України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Держава Сполучені Штати Америки в особі посольства Сполучених Штатів Америки в Україні про відшкодування моральної шкоди, завданої йому порушенням його права власності в об`єкті права власності Українського народу, а саме надрах - залишити без руху, та надати позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ними копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення вказаних в ній недоліків.

У разі, якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатись не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Соколов