Справа № 388/604/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2025 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

розглянув у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулось до суду з цим позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 112272,04 грн заборгованості за кредитним договором № 300023534 від 27 липня 2022 року.

Позов мотивує тим, що 27 липня 2022 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» (далі АТ «БАНК ФОРВАРД») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 300023534.

Пізніше між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25 липня 2024 року, за яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 300023534 від 27 липня 2022 року.

ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконує.

Відповідач ОСОБА_1 надіслав до суду відзив на позовну заяву. Просить відмовити у позові та зменшити суму процентів за користування кредитними коштами. Зазначає, що 11 березня 2025 року було направлено претензію про повернення грошових коштів (кредиту), а тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. У свою чергу позивач нараховує проценти за користування кредитними коштами не у відповідності до таких вимог. Позивач не надав доказів, що відповідач отримав письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги та в цьому повідомленні була визначена грошова вимоги, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У договорі факторингу не зазначено ціну за яку відбулося відступлення права вимоги, не зазначено розмір вимоги до боржника, яка відступається, відсутні докази здійснення повної оплати за договором факторингу на час або після укладення, тобто доказів які б підтверджувати належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надіслало до суду відповідь на відзив. У цій відповіді вказує, що твердження відповідача, що нарахування процентів здійснюється поза межами кредитного договору не відповідає дійсності, проценти нараховані правомірно, згідно з умовами договору. На підтвердження здійснення операції оплати за договором про відступлення прав вимоги, було надано копію платіжної інструкції до цього договору. За п. 4 цього Договору сторони домовилися, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти. Ціна Договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до п. 15 цього Договору на підставі протоколу електронного аукціону, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор.

У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не з`явився, однак надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України).

Судом установлено, що 27 липня 2022 року ОСОБА_1 (далі Клієнт, Споживач, Позичальник) підписано Анкету-заяву № 300023534 про акцепт Публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «БАНК ФОРВАРД».

Згідно з розділом 3. Заяви на укладення угод. Блок 1: Заяви: Клієнт пропонує укласти Угоду про надання кредиту (далі Угода), яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (далі Договір), а АТ «БАНК ФОРВАРД» у свою чергу акцептує таку Заяву на укладення Угоди про надання кредиту. Підставою для укладення Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «БАНК ФОРВАРД», що укладений між Клієнтом та Банком: сума кредиту 55271,69 грн; строк Кредиту 2132 днів, з 27 липня 2022 року по 27 травня 2028 року; ставка за Кредитом (на строкову частину Основного боргу) 55 відсотків річних; ставка за Кредитом (на прострочену частину Основного боргу) 0,00001 відсотків річних; дата укладення 27 жовтня 2021 року.

За змістом Додатку 1 до Угоди № 300023534 від 27 липня 2022 року (Графік платежів): проценти за користування кредитом, грн нараховуються з 27 липня 2022 року до 27 травня 2018 року в розмірі 130069,40 грн.

Зі змісту розрахунку за кредитним договором слідує, що відсотки за користування кредитом на поточну суму заборгованості в розмірі 58655,68 грн та відсотки за користування кредитом на прострочену суму заборгованості в розмірі 1044,67 грн нараховані за період з 27 липня 2022 року по 27 червня 2024 року. За цей період відповідачем було сплачено відсотків на суму 2700 грн. Різниця між нарахованою та сплаченою сумами відсотків становить 57000,35 грн. Саме цю суму відсотків просить стягнути позивач.

Отже, є повністю необґрунтованими доводи відповідача про те, що позивачем нараховано відсотки за користування позикою після 11 березня 2025 року, тобто після пред`явлення до нього вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором.

Право вимоги за вищезазначеним правочином відступлено Первісним кредитором АТ «БАНК ФОРВАРД» на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», згідно з договором відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25 липня 2024 року, витягом з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами (додаток 1 до цього Договору).

Тобто доводи відповідача щодо передачі права вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу є необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (чч. 1-3 ст. 207 ЦК України).

У чч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто згода боржника на заміну кредитора не вимагається. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не має правовим наслідком нікчемність такого правочину.

Згідно зі змістом договору відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25 липня 2024 року, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та в порядку, визначеному цим Договором (п. 1).

За цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорам, включаючи: право вимоги належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойки, пені, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 ЦК України (індекс інфляції, 3 відсотки річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, право вимагати застосування наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників тощо (п. 2).

Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти в сумі 69349284,90 грн, надалі за текстом Ціна договору. Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до п. 15 цього Договору, на підставі протоколу електронного аукціону № GFD001-UA-652 від 3 липня 2024 року, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор (п. 4).

Згідно з п. 15 цього Договору, цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін (у випадку використання юридичними особами у своїй діяльності печатки).

Отже, за договором відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25 липня 2024 року, Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього Договору, а саме до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до п. 15 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорам, включаючи: право вимоги належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорам, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору тощо.

На підтвердження здійснення оплати за договором відступлення прав вимоги позивачем надано платіжну інструкцію від 23 липня 2024 року (а. с. 30).

З огляду на це, відсутні підстави вважати, що до позивача не перейшло право вимоги до боржників на підставі договору відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25 липня 2024 року. Так само відсутні фактичні дані, що вказують на нікчемність цього правочину або визнання його недійсним.

Необґрунтованим є посилання відповідача на правові висновки здійснені у постанові Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16. У цій справі апеляційний суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за Договором. У свою чергу Верховний Суд, розглядаючи справу в межах, визначених ст. 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У свою чергу, суд таких обставин не встановив, а навпаки встановив, що до позивача перейшло право вимоги до боржників на підставі договору відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25 липня 2024 року.

Отже, доводи відповідача про протилежне суд вважає необґрунтованими.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

У чч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за кредитним договором від 27 липня 2022 року № 300023534, відповідно з нього підлягає стягненню на користь Нового кредитора ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за цим правочином.

З відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 300023534 від 27 липня 2022 року в розмірі 112272,04 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 55271,69 грн, заборгованості за відсотками 57000,35 грн (а. с. 15).

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідач згідно з положеннями ч. 5 ст. 137 ЦПК України не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У свою чергу за ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у цій справі понесло судові витрати в розмірі 2422,40 грн (а. с. 5) зі сплати судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн (а. с. 6, 33-36), що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача в розмірі 7422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 20, 610-611, 625, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (місцезнаходження за адресою: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, 79029, ідентифікаційний код: 35234236) заборгованість за кредитним договором № 300023534 від 27 липня 2022 в розмірі 112272,04 грн (сто дванадцять тисяч двісті сімдесят дві гривні чотири копійки); а також 7422,40 грн (сім тисяч чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) понесених судових витрат.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський