Справа № 159/3331/25
Провадження № 2/159/1281/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 листопада 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.,

за участю

секретаря судового засідання Клевецької О.М.,

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

третя особа - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), від імені якого діє представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), до Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» (45006, Волинська область, м. Ковель, вул. Володимирська, буд.97А), третя особа Ковельський відділ державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (45008, Волинська область, м. Ковель, вул. Кармелюка, буд. 4), про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ), від імені якого діє представник ОСОБА_2 (далі представник позивача або ОСОБА_2 ), звернулась в суд з позовом до Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» (далі відповідач) про звільнення спадкового майна з-під арешту після смерті її мами ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0429 га., яка надана для індивідуального садівництва та знаходиться за адресою: ДП «Білий налив» у місті Ковелі (кадастровий номер земельної ділянки :28:001:0052).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, позивач прийняла після неї спадщину.

Після смерті матері позивач звернулась до приватного нотаріуса Олєйнікової О.В., із заявою про прийняття спадщини. Під час оформлення права власності на спадкове майно позивачу стало відомо, що на земельну ділянку ДП «Білий налив» у місті Ковелі (кадастровий номер земельної ділянки :28:001:0052) накладено арешт та оголошена заборона на його відчуження. У зв`язку з наявністю арешту, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Керуючись ст. 321, 391, 396 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 41 Конституції України, ст. 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження» просить суд задовольнити позов, знявши обтяження з вказаного вище будинку.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

21.05.2025 суд ухвалою відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 23.06.2025 суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 21.07.2025.

21.07.2025 засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці, судове засідання у справі призначено на 29.08.2025.

29.08.2025 прибув позивач та його представник, які просили відкласти підготовче засідання оскільки мають намір змінити позовні вимоги. Суд задовольнив клопотання, підготовче засідання відклав на 18.09.2025.

01.09.2025 до суду надійшла заява представника позивача про зміну предмету спору. Так, позивач вказує, що змінює п. 3 прохальної частини позовної заяви, викладаючи її у такій редакції:

«Зняти арешт з земельної ділянки ДМ «Білий налив» у місті Ковелі (кадастровий номер земельної ділянки :28:001:0052), який було накладено в межах виконавчого провадження відділом державної виконавчої служби, на підставі постанови №8850/11 від 12.12.2003 року, реєстраційний номер обтяження: 6710567 від 03.03.2008 року».

18.09.2025 сторони в підготовче засідання не з`явились, попередньо подали заяви про проведення підготовчого засідання у їх відсутності.

Ухвалою суду від 18.09.2025 прийнято заяву представника позивача Савчук Н.В. про зміну предмету позову «Зняти арешт з земельної ділянки ДМ «Білий налив» у місті Ковелі (кадастровий номер земельної ділянки :28:001:0052), який було накладено в межах виконавчого провадження відділом державної виконавчої служби, на підставі постанови № 8850/11 від 12.12.2003 року, реєстраційний номер обтяження: 6710567 від 03.03.2008 року». Підготовче судове засідання відкладено на 03.10.2025.

Ухвалою від 03.10.2025 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду на 07.11.2025.

У судове засідання 07.11.2025 учасники справи не з`явились, представник позивача через систему «Електронний суд» подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.

У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення заяви може відбутися без відкладення розгляду справи.

Зважаючи на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на основі наявних у справі доказів. Це зумовлено тим, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився без пояснення причин та не подав відзиву, позивач просить задовольнити позов, заперечень проти прийняття заочного рішення не висловлював.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи суд встановив таке.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 доводиться та обставина, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Свідоцтвом про укладення шлюбу від 07.09.1991 № НОМЕР_2 підтверджується укладення 07.09.1991 шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , після укладення шлюбу прізвище подружжя - ОСОБА_8 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років, що стверджується свідоцтвом про смерть від 14.03.2024 серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 74 роки, що стверджується свідоцтвом про смерть від 23.01.2024 серії НОМЕР_4 .

Державним актом на право власності на земельну ділянку №251986 від 08.05.2012 стверджується, що ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0429, кадастровий номер :28:001:0052, яка знаходиться у м. Ковелі у садівничому масиві «Білий налив», цільове призначення для ведення садівництва.

04 липня 2024 року заведено спадкову справу № 148/2024 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Зі спадкової справи після смерті ОСОБА_3 вбачається, що донька спадкодавця ОСОБА_9 від прийняття спадщини відмовилась, про що звернулися 27.06.2024 з відповідними заявами до нотаріуса.

ОСОБА_1 27.06.2024 подала до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її мами ОСОБА_3 .

25.10.2024 приватний нотаріус Олєйнікова О.В. видала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 позивачу, на 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.04.2025 приватний нотаріус Олєйнікова Оксана Віталіївна відмовила позивачу, яка є спадкоємцем після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0429 га, яка надана для індивідуального садівництва та знаходиться за адресою: садівничий масив «Білий налив» м. Ковель, у зв`язку з накладенням арешту на вищевказану земельну ділянку та зупинено видачу свідоцтва про право на спадщину до зняття арешту.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 400884815 від 25.10.2024 зазначено про наявність обтяження у вигляді арешту за № 6710567 на підставі постанови 8850/11 від 12.12.2003 Відділу державної виконавчої служби на об`єкт земельну ділянку ДМ «Білий налив» (власник ОСОБА_6 ).

У відомостях з державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначено, що 12.12.2003 відділом державної виконавчої служби, на підставі постанови № 8850/11 від 12.12.2003 накладено арешт на земельну ділянку ДП «Білий налив» в м. Ковель, реєстраційний номер обтяження: 6710567 від 03.03.2008.

У відповіді від 21.03.2025 Ковельського відділу Державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області зазначено, що відповідно до інформації, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження за номером 6710567, зареєстроване Ковельською державною нотаріальною конторою на підставі постанови 8850/11 від 12.12.2003, виданої ВДВС, власник майна ОСОБА_6 .

З відповіді Волинського обласного державного нотаріального архіву від 28.05.2025 видно, що 12.05.2003 була накладена заборона на майно ОСОБА_3 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.05.2003 прийнятою відділом ДВС м. Ковеля.

Відповіддю від 28.05.2025 Волинського обласного державного нотаріального архіву повідомлено позивача, що Ковельською державною нотаріальною конторою за 2004 рік було накладено заборону 09.01.2004 на садову ділянку в масиві «Білий налив», власником якої є ОСОБА_6 . Заборона була накладена на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби м. Ковеля від 12.05.2003. До відповіді надано копію постанови від 12.05.2003.

З копії постанови Державної виконавчої служби Ковельского міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.05.2003 серії АА № 619446 видно, що арешт накладався при примусовому виконанні виконавчого листа 2-2105 виданого 25.11.2002 Ковельським міським судом про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 3173,39 грн. в користь ПТМ «Ковельтепло» боргу.

У відповіді від 21.04.2025 Підприємство теплових мереж «Ковельтепло повідомляє, що станом на 01.04.2025 на підприємстві відсутні дані, щодо звернення ПТМ «Ковельтепло» до Ковельської ВДВС Волинської області від 24.10.2002 про стягнення на користь ПТМ «Ковельтепло» 3173,39 грн з ОСОБА_3 . Також зазначається, що станом на 01.04.2025 заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_4 відсутня.

Довідкою Виконавчого комітету Ковельської міської ради від 28.06.2024 підтверджується проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_4 , та зняття її з реєстрації за цією адресою у зв`язку зі смертю.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір виник у сфері реалізації права власності на нерухоме майно, а саме щодо скасування обтяження на земельну ділянку, власником якої є мама позивача.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Частинами першою - третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, суд вирішує справу лише на підставі тих доказів, які надали учасники справи та лише в межах заявлених позивачем вимог.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно з статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України).

Суд встановив, що позивач у встановлений законом термін звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Інші спадкоємці подали заяви про відмову від прийняття спадщини, нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, на частину спадкового майна.

Отже, позивач є спадкоємцем першої черги, після смерті ОСОБА_3 , яка у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. До складу спадкової маси, з поміж іншого, увійшла земельна ділянка ДМ «Білий налив» у місті Ковелі (кадастровий номер земельної ділянки :28:001:0052), що належала ОСОБА_3 на момент її смерті.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час внесення постанови про арешт майна боржника від 27.04.2004, зазначено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

У п. 1 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час внесення постанови про арешт майна боржника від 27.04.2004, зазначено, що виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Суд встановив, що обтяження на земельну ділянку ДМ «Білий налив» у місті Ковелі було накладено на виконання постанови Державної виконавчої служби Ковельського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.05.2003 серії АА № 619446, яка прийнята на примусове виконання виконавчого листа 2-2105 виданого 25.11.2002 Ковельським міським судом про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 солідарно в користь ПТМ «Ковельтепло» 3173,39 грн. боргу.

Водночас Ковельський відділ Державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області у відповіді від 21.03.2025 повідомив позивача, що на виконанні у відділі відсутні буд-які виконавчі провадження про стягнення коштів з ОСОБА_3 .

Крім того, як вище встановив суд Підприємство теплових мереж «Ковельтепло повідомило, що станом на 01.04.2025 заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_4 відсутня.

Отже, суд дійшов висновку, що на день розгляду справи відсутні будь-яка інформація про те, що перед відповідачем продовжують існувати невиконані зобов`язання за виконавчим листом 2-2105, який був виданий 25.11.2002 Ковельським міським судом про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 солідарно в користь ПТМ «Ковельтепло» 3173,39 грн. боргу.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 чинної редакції Закону України «Про виконавче провадження»).

У цій справи позивач просить скасувати накладений арешт на земельну ділянку, яка є спадковим майном після смерті ОСОБА_3 .

Вирішуючи аналогічні за змістом позовні вимоги Верховний Суд у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №661/624/16-ц, постанові Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №661/624/16-ц, постанові від 21.02.2018 у справі №922/13334/17, від 02.10.2018 у справі №916/3108/17, від 05.03.2019 у справі №903/206/18, від 30.09.2019 у справі №908/1532/18, виснував, що особа вправі звернутись до суду з позовом як про визнання права власності на майно, на яке накладено арешт і зняття з нього арешту, так і з позовом лише про зняття з такого майна арешту.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Суд встановив, що виконавчий лист Ковельського міського суду на виконання якого державним виконавцем було накладено арешт на земельну ділянку ДМ «Білий налив» у місті Ковелі (кадастровий номер земельної ділянки :28:001:0052) видано 25.11.2002. Строк пред`явлення його до виконання 3 роки. Арешт на земельну ділянку накладено 12.12.2003. У Ковельского відділу державної виконавчої служби на виконанні відсутні виконавчі провадження про стягнення коштів з ОСОБА_3 .

З моменту видачі виконавчого листа пройшло понад 20 років.

Відповідач, який є стягувачем за вказаним вище виконавчим листом, надав суду інформацію про те, що станом на 01.04.2025 заборгованість за надані послуги за адресою АДРЕСА_4 відсутня.

На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що існування обтяження земельної ділянки упродовж 20 років, за умови відсутності виконавчого провадження та жодних претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю, оскільки перебування спадкового майна (земельної ділянки) під арештом порушує законні права позивача на оформлення права власності на цю земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач у позові просив залишити за ним сплачений судовий збір, то суд не стягує його з відповідача.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» про звільнення майна з-під арешту задовольнити повністю.

Зняти арешт з земельної ділянки ДМ «Білий налив» у місті Ковелі (кадастровий номер земельної ділянки :28:001:0052), який було накладено в межах виконавчого провадження відділом державної виконавчої служби, на підставі постанови № 8850/11 від 12.12.2003 року, реєстраційний номер обтяження: 6710567 від 03.03.2008.

Копію цього рішення суду надіслати сторонам у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ковельським міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_5 );

Відповідач Підпрємство теплових мереж «Ковельтепло» (45000, Волинська область, м. Ковель, вул. Володимирська, 97А, );

Третя особа Ковельський відділ державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (45008, Волинська область, м. Ковель, вул. Кармелюка, буд. 4; ЄДРПОУ 3489811).

Повне судове рішення складене 17.11.2025.

Головуючий:Р. Я. СМАЛЮХ