Справа № 571/641/25
Провадження № 2/571/191/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

12 листопада 2025 року селище Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Комзюк А.Ф., при секретарі судового засідання Гордійчук Т.О., за участі представника позивача-адвоката Орловської В.А. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 12.12.2024 року о 16 год. 41 хв. в м. Київ по Гостомельському шосе (електроопора 67), керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій своїми діями порушив вимоги п. 11.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_2 визнано винним по ст.124 КУпАП.

У відповідача станом на 12.12.2024 р. був наявний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для отримання страхового відшкодування ОСОБА_1 відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04 р. № 1961-IV (далі-Закон № 1961), звернувся до ПАТ СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування (долучивши передбачені законодавством документи). Відповідно до полісу, ліміт відповідальності складає 160000,00 гривень.

Автомобіль ОСОБА_1 отримав значні технічні ушкодження. Згідно із Звітом №14/15.12.24 від 24.12.24 р., висновком експерта-товарознавця про вартість матеріального збитку, величина матеріальних збитків, завданих автомобілю становить 1129223,26 гривень.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

ПАТ СГ «ТАС» виплатило страхове відшкодування в розмірі 159950,00 гривень, отже винуватець має сплатити різницю (1129223,26 159950,00)- 969 283,26 гривні.

Внаслідок пошкодження транспортного засобу Позивачу також заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням власності - (нового) автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням нормальних життєвих зв`язків, певним ударом по престижу. Розмір відшкодування моральної шкоди визначає у розмірі 10 000 гривень.

Посилаючись на норми статтей 1166, 1187,1194 ЦК України, правові позиції Верховного Суду, просить стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 969 283,26 гривень у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 10 000,00 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Також просить стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 9792,83 гривні, витрати на правову допомогу у розмірі 15000,00 гривень та витрати з визначення вартості матеріального збитку завданого у сумі 5000,00 гривень.

Ухвалою суду від 05 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 05 травня 2025 року.

Ухвалою суду від 05.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду на 11.06.2025 року.

11 червня 2025 року сторони в судове засідання не з`явилися. Заяв та клопотань до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав.

Відповідач ОСОБА_2 лист із судовою повісткою не отримав, повернуто до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про дату час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Судове засідання було відкладено на 09.09.2025, про що повідомлено сторони.

09 вересня 2025 року сторони в судове засідання сторони не з`явилися. Судове засідання відкладено на 12.11.2025 року.

Представник третьої особи - ПАТ «Страхова група «ТАС», в судове засінання не прибув, заяв чи клопотань до суду не надходило.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Орловська В.А. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у відкладене судове засідання повторно не з`явився, лист із судовою повісткою повернуто до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Про дату час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд ухвалює заочне рішення.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 12 грудня 2024 року о 16 год. 41 хв. в м. Київ по Гостомельському шосе (електроопора 67), ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій своїми діями порушив вимоги п. 11.4 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м.Київа від 23 січня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Відомостей у підтвердження того, що дана постанова суду оскаржувалася, матеріали справи не містять (а.с.15-16).

В силу вимог ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.ч. 2 та 5 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до роз`яснень, які викладені в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №461/8496/15-ц суд вказав, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід враховувати вимоги статей 1166,1187 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч.2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

У постанові від 21 квітня 2021 року у справі №450/4163/18 Верховний Суд зазначив, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Встановлено, дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 12 грудня 2024 року о 16 год. 41 хв. в м. Київ по Гостомельському шосе (електроопора 67), внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб автомобіль «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , мала місце з вини ОСОБА_2 , який порушив Правила дорожнього руху, при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до постанови Святошинського районого суду м.Києва у справі № 759/27232/24 від 23.01.2025, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Постанова набрала законної сили 03.02.2025 (а.с. 15).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, встановлений постановою суду від 23 січня 2025 року факт ДТП, внаслідок якої транспортний засіб «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження та вина водія транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Volkswagen», моделі Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 (а.с.103-107).

Актом огляду транспортного засобу №1415 (дефектна відомість) від 24.12.2024 встановлено технічні пошкодження транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2020 року випуску (а.с.28 на звороті 29-30).

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу №14/15.12.24 від 24 грудня 2024 року, оцінку транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 проведено 24.12.2024 незалежним оцінювачем ФОП ОСОБА_3 .. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблено висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварії пошкодження КТЗ «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 24.12.2024 становить в розмірі 1 129 223,26 гривні.

Вартість відновлювального ремонту КТЗ «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження на дату оцінки складає 1 069 166,34 гривень (а.с.21-28).

Згідно ремонтної калькуляції проведеної 24.12.2024 за допомогою системи AUDATEX загальна вартість запчастин до транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 954 797,28 гривень, вартість ремонту становить 1 069 166,34 гривень (а.с.30 - на звороті - 34).

На підтвердження права ФОП ОСОБА_3 на проведення оцінки майна, в тому числі оцінки об`єктів у матеріальній формі та оцінки колісних транспортних засобів, позивач підтверджує сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності, виданого на ім`я ОСОБА_3 та кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача на ім`я ОСОБА_3 №210 від 15.12.2018 року (а.с.40 на звороті).

Як зазначено в позовній заяві, що підтверджено в судовому засідання представником позивача, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 була застрахована в ПАС СГ «ТАС». Ліміт відповідальності складає 160 000 гривень. Згідно скріншот інформації долученого до матеріалів справи ПАТ «Страхова група «ТАС» відшкодовано матеріальні збитки частково в розмірі 159 950 гривень пераховані 04.02.2025 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.20).

Згідно із ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно із п.4 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Отже, як зазначено вище, розмір відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_1 складає 1 129 223,26 гривні. Матеріальні збитки частково компенсовані ПАТ «Страхова Група «ТАС» в розмірі 159 950 гривень. Різниця неповернутого страхового відшкодування становить 979 273,26 (1 129 223,26 159 50,00) гривень.

Розмір матеріальної шкоди завданої позивачеві внаслідок ДТП відповідачем не спростовано.

Крім того,позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду.

В обґрунтування даної вимоги зазначає, що внаслідок пошкодження ТЗ йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку з ушкодженням власності (нового) автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням нормальних життєвих зв`язків, заподіяно ударом по престижу.. Розмірзаподіяної моральної шкоди позивач визначив у сумі 10 000 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позовну вимогу в частині стягнення моральної шкоди підтримала повністю просила задовольнити.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), з урахуванням характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням у кожному конкретному випадку інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та істотність вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки він був тривалий час обмежений у користуванні своїм транспортним засобом, що призвело до моральних та душевних страждань, було порушено буденне життя, створено моральний, побутовий та психологічний дискомфорт, відновлення якого потребуватиме певного часу. Моральну шкоду позивач оцінив у 10000,00 гривень.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодування моральної шкоди в даному розмірі на думку суду буде співмірним та не матиме наслідком збагачення позивача за рахунок відповідача.

Аналізуючи встановлені обставини у справи та правові норми, а також те, що відповідач в судове засідання не з`явися та не спростував доводів позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати: на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням (викликом) свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, проведення експертиз.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

До позовної заяви позивачем долучено копію квитанції до платіжної інструкції №0.0..1 від 04.03.2025, згідно якої ОСОБА_1 сплатив 9792,83 гривні судового збору (а.с.6).

Крім того, з копії квитанції до прибуткового касового ордеру №14/12.12.24 від 24.12.2024 р. за складання звіту №14/15.12.24 про оцінку КТЗ марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 сплатив ФОП ОСОБА_3 кошти в сумі 5000 грн. (а.с.42).

За вказаних обставин, у зв`язку із задоволенням позову, указані витрати суд покладає на відповідача.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду подано: копію договору про надання правової допомоги, укладеного 11.02.2025 року між адвокатом Орловська В.А. та ОСОБА_1 , додаток до договору про надання правової допомоги №11/02 від 11.02.2025 року, згідно якого вартість послуг адвоката склала: 15 000 грн за ознайомлення з матеріалами, написання позовної заяви та подача до суду та 2500 грн. участь у засіданні та ордер (а.с.44-47).

Разом з тим, доказів у підтвердження того, що вказана сума витрат на правничу допомогу була перерахована на рахунок адвоката Орловської В.А.» до позовної заяви не додано.

Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За вказаних обставин відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 гривень, які не підтверджені документально.

Керуючись ст.ст. 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 969273 (дев`ятсот шістдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят три) гривні 26 копійок, 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 9792 (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто дві) гривні 73 копійки та витрати з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстравана адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», юридична адреса: 03117, Київська область, м.Київ, пр.Берестейський,буд.65, .

Повне рішення складено 18.11.2025.

Суддя А.Ф.Комзюк