Справа № 766/460/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря: Бівалькевич А.Р.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Малиновської А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ :

У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до Акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - відповідач) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебувала у трудових відносинах із відповідачем, до моменту їх розірвання. При звільненні позивачу не було виплачено належні в такому разі суми, а саме суми відпускних та компенсації за невикористану відпустку в загальному розмірі 32 764, 51 гривень, що встановлено рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.08.2024 року із урахуванням постанови Херсонського апеляційного суду від 10.12.2024 року, яка того ж дня набрала законної сили, якою рішення суду першої інстанції змінено в частині збільшення розміру належних до стягнення сум, а саме: розмір стягнутої з Акціонерного товариства "Укртелеком" на користь ОСОБА_1 суми недоплачених відпускних за період відпустки з 05 січня 2023 року по 08 січня 2023 року з 32,94 грн до 50,06 грн (п`ятдесяти гривень 06 коп.) (розрахунок проведено без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів); розмір стягнутої з Акціонерного товариства "Укртелеком" на користь ОСОБА_1 суми недоплачених відпускних за період відпустки з 09 січня 2023 року по 22 січня 2023 року з 115,27 грн до 175,19 грн (ста сімдесяти п`яти гривень 19 коп.) (розрахунок проведено без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів); розмір стягнутої з Акціонерного товариства "Укртелеком" на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористані 108 днів відпустки з 18 835,14 грн до 32 539,26 грн (тридцяти двох тисяч п`ятсот тридцяти дев`яти гривень 26 коп.) (розрахунок проведено без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів).

На часткове виконання рішення суду від 03.01.2025 року відповідачами було виплачено позивачу суми відпускних та компенсації за невикористані дні відпустки згідно з рішенням суду, шляхом зарахування до карткового рахунку Приватбанк.

Разом із тим станом на 11.01.2024 року відповідачем не було виплачено позивачу середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

Таким чином, з огляду на відсутність виплат за рішенням суду середнього заробітку при затримці розрахунку при звільненні, яке відбулось 14.07.2023 року, із урахуванням граничного періоду у 6 місяців визначеного ст. 117 КЗпПУ, який складає 184 дні, це з 15.07.2023 року по 14.01.2024 року позивач просить стягнути з відповідачів середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 78 915,76 грн. із розрахунку 428,89 грн. середнього заробітку за останні два місяці, що передували звільненню (травень-червень 2023 року ) помножені на 184 дні.

Позивач зазначає, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності за ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим органом належних працівникові при звільненні сум.

Оскільки фактичний розрахунок відповідача з позивачем на час звернення позивача із позовною заявою не відбувся, хоча позивач направляла на адресу відповідачів рекомендований лист щодо виконання рішення суду, позивач просить задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 11.03.2025 року, відповідач зазначає, що позовні вимоги є частково безпідставними та необґрунтованими, оскільки вони суперечать критеріям розумності та пропорційності вважаючи за необхідне зменшити розмір відшкодування, передбачений ст. 117 КЗпП України з огляду на істотність розміру недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника, при цьому фактично частково визнали позовні вимоги на суму 10 002,38 гривень, які вони вважають майновими втратами працівника за час затримки розрахунку при звільненні вказуючи при цьому на висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц в частині права суду зменшити розмір середнього заробітку в залежності від прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України.

У відповіді на відзив від 13.03.2025 року, позивач зазначає, що посилання у відзиві на таку категорію як розумність стягуваної суми не є наразі актуальним з огляду на подальше законодавче встановлення граничного періоду за який може бути стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у 6 місяців визначених ст. 117 КЗпП України, в редакції закону від 01.07.2022 року.

Позивач у судовому засіданні повністю підтримала заявлені позовні вимоги із урахуванням поданих заперечені на відзив відповідачів.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги фактично визнала часткового, зокрема не заперечувала щодо наявності встановленої вищезгаданими рішенням суду першої інстанції із урахуванням внесених змін постановою апеляційного суду заборгованості, проте підтримала наданий позивачами відзив в частині необхідності зменшення розміру належної до стягнення суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку до заявленої суми із викладених у відзиві підстав.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.01.2025 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Суд, вислухавши пояснення позивачки та представника відповідачів, дослідивши доводи позовної заяви, відзиву на неї та заперечень на відзив, а також перевіривши їх дослідженими судом письмовими доказами, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

ОСОБА_1 перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем звідки, наказом № 41-К від 12.07.2023 року «Про припинення трудового договору ( контракту)» її було звільнено за угодою сторін.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.08.2024 року в справі 766/4984/23, яке було змінено Постановою Херсонського апеляційного суду від 10.12.2024 року з Акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 було стягнуто суми недоплачених відпускних за період відпустки з 05.01.2023 року по 08.01.2023 року в розмірі 50.06 грн., розмір недоплачених відпускних за період відпустки з 09.01.2023 року по 22.01.2023 року в розмірі 175,19 грн. та компенсацію за невикористані 108 днів відпустки в сумі 32 539,26 грн.. Наразі рішення набрало законної сили, разом із тим, вказане рішення виконано відповідачами лише частково, а саме 03.01.2025 року відповідачем виплачено суми відпускних та компенсації за невикористані дні відпустки відповідно до згаданих рішень , тобто наявна відповідна заборгованість.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Згідно із частиною першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, , але не більш як за шість місяців, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-788цс16.

Разом із тим згадана стаття 01.07.2022 року була доповнена положенням про те, що період який нараховується не більш як за 6 місяців, тобто вказане повністю виключає доводи викладені у відзиві відповідачів щодо необхідності зменшення належної до стягнення суми, посилаючись на приписи постанови Пленуму, які діяли до встановлення граничного розміру відповідних нарахувань

З урахуванням того, що відповідачем не було сплачено кошти належні працівнику при звільненні негайно та не доведено відсутність його вини у невиплаті такої суми, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки у виплаті вказаної суми заробітної плати за період шість місяців .

Судом встановлено, що за період з 15.07.2023 року (дати наступної за датою звільнення позивача) по 14.01.2024 року, тобто шестимісячний строк встановлений ст. 117 КЗпП України було 184 дні.

При цьому, з огляду на відсутність нарахувань протягом останніх двох місяців, що передували звільненню, розрахунок проводиться виходячи з посадового окладу в розмірі 9 650,00 гривень, сума якого вбачається з дослідженого судом розрахункового листа позивача за Липень 2023 року, поруч із 45 робочих днів за останні два місяці що передували звільненню ( травень та червень 2023 року), тобто 9650,89 х 2/45, що дорівнює 428,89 гривень.

Розглядаючи справу в межах позовних вимог, проаналізувавши розрахунок позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.07.2023 року по 14.01.2023 року, тобто за весь час затримки розрахунку при звільненні із урахуванням граничного періоду передбаченого до такого стягнення у шість місяців, в розмірі 78 915,76 гривень.

При цьому, відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах у справах №6-76цс14 від 02.07.2014 року, №6-837цс15 від 23.12.2015 року, визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу.

Суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача про наявність підстав для зменшення належних до ви виплати сум із посиланням на роз`яснення правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 2019 року щодо можливості, за наявності відповідних обставин зменшення належних до сплати сум, беручи до уваги встановлений законодавством у 2022 році граничний розмір таких виплати із урахуванням саме періоду не більше 6 місяців.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі - 968,96 грн., виходячи із розміру задоволених позовних вимог із урахуванням встановленого коефіцієнтом за подання позовної заяви через електронний суд в розмірі 0,8.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 43, 55 Конституції України, ст.ст. 67, 72, 107, 115, 116, 117, 233 КЗпП України та керуючись ст.ст 12, 76, 77, 78, 79, 82, 265, 273 ЦПК України, суд,

ПОВСТАНОВИ

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.07.2023 року (дати наступної за датою звільнення позивача) по 14.01.2024 року, тобто не більше ніж за пів року, в сумі 78 915,76 (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 46 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 кошти судового збору в розмірі - 968,96 грн..

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до вказаного суду або через Херсонський міський суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Укртелеком», , адреса знаходження м.Київ, булв.Шевченка, 18.

СуддяЛ. А. Скрипнік

Повний текст рішення виготовлено 21.11.2025 року