Провадження № 2/643/11/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025

Салтівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Олійника О.О.,

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

представника позивача - адвоката Савченко О.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Краюшкіна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Харківська міська рада про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить поділити домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , між його співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 07.09.2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 04.11.2021 року у задоволенні клопотання відповідача про врегулювання спору за участі судді відмовлено.

Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 23.12.2021 року клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Харківська міська рада про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено. Призначено по справі судову будівельну-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса.

29.08.2024 року на адресу суду повернуті матеріали цивільної справи 643/15567/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Харківська міська рада про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою разом з висновком експерта № 838 за результатами проведення судової будівельно- технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи.

Ухвалою суду від 16.09.2024 року поновлено провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Харківська міська рада про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, призначено підготовче судове засідання.

25.11.2024 року на адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій просила суд:

провести поділ житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до першого варіанту висновку судової будівельно технічної експертизи ХНДІСУ ім. засл. проф. Бокаріуса №838 від 19.08.2024 року.

В порядку розподілу житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 виділити ОСОБА_2 , у власність наступні приміщення: житловий будинок літ.А-1:

- приміщення 2-4 кухня, 2-5, житлова; житловий будинок літ. 11-1, прибудову літ. Н1 (приміщення ), надвірні будівлі і споруди: сараї літ.Г, Ж, льох літ.З, , літній душ Р, вбиральню У, навіс Ф, ворота №5, огорожу №6, та №9, вигрібну яму №8, хвіртку №11, замощення 1.

Розподіл горища житлового будинку літ. А-1 з прибудовами проходить по лінії розподілу житлового будинку, без зведення перегородок. Межа розподілу житлового будинку вказана в додатку 2 висновку експертизи червоним кольором.

Перерозподілити ідеальні частки:

- визнавши за ОСОБА_2 право власності на 73/100 частини замість 33/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнавши за ОСОБА_1 право власності на 27/100 частки замість 67/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

Визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до першого варіанту порядку користування земельною ділянкою відповідно до висновку судової земельно технічної експертизи ХНДІСУ ім. засл. проф. Бокаріуса №838 від 19.08.2024 року (додаток №5 у висновку експертизи).

Виділити ОСОБА_2 в користування земельну ділянку площею 481 кв.м., з них під забудовою 186,1 кв.м., прибудинкова територія, вільна від забудови - 294,9 кв.м. Межа між земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 проходить у такий спосіб:

- точка А знаходиться на куті існуючого гаражу та воріт по червоній лінії вулиці, поділяє земельну ділянку на відрізки 10,4 м та 10,47 м;

- точка Б знаходиться на місці прибудови особисто побудованого паркану до житлового будинку літ. «А-1» та поділяє стіну житлового будинку на відрізки 2,75 м та 1,9 м;?

- відрізок АБ довжиною 13,6 м, прокласти уздовж існуючого гаражу та паркану;

- відрізок ББ1 прокласти уздовж стіни житлового будинку літ. «А-1»;

- точка Бз знаходиться на місці прибудови особисто побудованого паркану до житлового будинку літ. «А-1», та поділяє стіну житлового будинку на відрізки 2,75 м та 1,9 м;

- відрізок Б2Бз прокласти уздовж стіни житлового будинку літ. «А-1»;

- відрізок ББ1, Б2Бз прокласти за лінією розподілу житлового будинку;

- точка В поділяє межу земельної ділянки на відрізки 10,40 м та 10,39 м;

- відрізок БзВ довжиною 24,4 м прокласти уздовж існуючого паркану.

Для влаштування наступного 1 варіанту порядку користування земельною ділянкою зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити мені, ОСОБА_2 , доступ до стіни житлового будинку літ. «А-1» у разі необхідності їхнього ремонту.

Враховуючи місце розташування, встановити розмір сервітуту для забезпечення обслуговування - 2,6 м2 (2,6x1,0).

Межа користування земельною ділянкою по І варіанту вказана в додатку 5 до експертизи червоним кольором.

Встановити на земельній ділянці, що виділяється у користування ОСОБА_1 постійний та безоплатний земельний сервітут площею 2,75 кв.м (земельна ділянка сервітуту прямокутної форми розміром 2,75м х 1,0м) у вигляді права проходу по території земельної ділянки для обслуговування і здійснення ремонту співвласником ОСОБА_2 зовнішньої стіни прибудови літ.а1, згідно першого варіанту порядку користування земельною ділянкою відповідно до висновку судової земельно технічної експертизи ХНДІСУ ім. засл. проф. Бокаріуса № 838 від 19.08.2024 року (додаток № 5 у висновку експертизи)

Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані таким.

ОСОБА_2 є власником 33/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування, посвідченого Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою, р№1-845.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2010 року за ним визнано право власності на житловий будинок літ.Н-1 з прибудовою літ.н-1, прибудовою літ.И, прибудовою літ.Р, що розташовані за зазначеною адресою.

Право власності за ним зареєстровано в КП «Харківське міськБТІ». Зазначені обставини підтверджуються копією рішення суду та Довідкою БТІ про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів, витягом про державну реєстрацію прав.

Співвласником 67/100 частин спірного будинку є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 11 ХДНК 04 березня 2005 року, р№3-161 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом ХМНО Нескородовою О.А. 12.06.2019 р., р№2503.

ОСОБА_3 , дід відповідача, перебудував та добудував належну йому та ОСОБА_4 частину будинку - зробив житлову прибудову літ.А2-1. У зв`язку з зазначеною прибудовою змінилися ідеальні частки між співвласниками та рішенням Московського районного народного суду м.Харкова від 10 жовтня 1989 року ідеальні долі між співвласниками були змінені, а саме - ОСОБА_3 - 50/100 замість 3/8 часток, ОСОБА_4 - 17/100 замість 1/8, ОСОБА_5 - 33/100 замість частки в домоволодінні. Також зазначеним рішенням встановлений факт приналежності правовстановлюючого документу - договора забудови від 04.07.1946 року ОСОБА_5 . Зазначені обставини підтверджуються рішенням суду, яке є в матеріалах справи.

Після визнання за позивачем права власності на житловий будинок літ.Н-1 з прибудовами за зазначеною адресою, долі в домоволодінні не перерозподілялись.

Спірне домоволодіння розміщене на земельній ділянці площею 928 кв.м. за зазначеною адресою, наданій попередньому власнику в безстрокове користування на підставі рішення виконкому Московської Ради народних депутатів від 30 листопада 1954 року.

Наданий час на земельній ділянці за зазначеною адресою розташовані житловий будинок літ.А-1 з житловою прибудовою літ.А2-1, з прибудовами аЗ,а5; житловий будинок Н-1 з прибудовою ні; сараї літ.Г, М, Ж; вбиральні літ.У,Т; душ літ. Р, гараж літ.П; льох літ.З, Л; огорожі №2, 4-7. Зазначені обставини підтверджуються технічним паспортом.

У будинку літ.А-1 з житловою прибудовою літ.А2-1 з прибудовами аЗ,а5 маються дві ізольовані квартири з окремими виходами.

Позивач зареєстрований та проживає з сім`єю в спірному будинку, що підтверджується даними, які містяться в його паспорті та підтверджується довідкою з місця проживання, користуюся приміщеннями квартири АДРЕСА_4 , який побудував особисто, та надвірними будівлями, дбає про технічний стан зазначених будівель.

Позивач користується в будинку літ.А-1 приміщеннями квартири АДРЕСА_3 : кухнею 2-4, житловою кімнатою 2-5, площею 15 кв.м.

Позивач бажає розподілити житловий будинок за зазначеною адресою за першим варіантом висновку експертизи. Даний варіант відповідає фактичному та не потребує ніяких перебудов. Крім того він погоджується виплатити відповідачу грошову компенсації згідно 1 варіанту висновку експертизи.

Також позивач бажає виділити належну йому частку у відокремлене домоволодіння та визначити порядок користування земельною ділянкою також за першим варіантом у відповідності з фактичним порядком.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач та його представник заперечували проти позовних вимог та просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд закрити провадження через відсутність спору. При цьому звертав увагу, що відсутність предмету спору по справі зазначено самим позивачем в позовній заяві - «щодо прав у частковій сумісній власності на домоволодіння та конкретних об`єктів нерухомості між мною та відповідачем спору немає», «паркан № 7 домоволодіння АДРЕСА_1 поділяє земельну ділянку між співвласниками (позивачем та відповідачем) по 1/2 частині, такий розподіл існує багато років ще за попередніх власників і суперечок нема». З урахуванням вищенаведеного, у позовної заяви, маємо класичний приклад «відсутності предмету спору», що унеможливлює розгляд справи по суті судом для здійснення ефективного способу захисту не оспорюваних, не порушених прав та інтересів позивача, які не оспорюються (згідно позовній заяві) відповідачем.

Крім того надав суду заперечення на висновки експерта, позаяк висновки експерта є некоректними та протирічать діючому законодавству України, які полягали в наступному.

Незважаючи на рішення Московського райсуду м. Харкова від 29.11.2010 року, яким визнано право приватної власності за позивачем на самовільно збудований житловий будинок Н-1 з прибудовами та надвірними побудовами, експерт включила ці будівлі та споруди у склад спільної часткової власності сторін з перерозподілом часток, що протирічить приписам ч. 4 ст. 357 ЦК України. Усі запропоновані експертом 3 варіанти поділу садиби між сторонами протирічать вимогам та приписам ст. 150-152, 156, 160 Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №488 від 12.05.2023 р. щодо можливості поділу садиби у разі можливості виділити співвласникам відокремленого житлового будинку - експерт просто цього не дотрималась.

Експерт, виконуючи дослідження не спромігся через відповідні реєстри встановити: чи прийнято належним чином самовільне будівництво позивача до експлуатації шляхом отримання дозвільних документів в ДІАМ. Також, надаючи три варіанти розподілу для користування земельною ділянкою, експерт припустилася помилок:

- по 1 варіанту: вказала, що при загальній площі земельної ділянки садиби 928 кв.м. позивачу відходить 481 кв.м., а відповідачу - 447 кв.м., чим порушила принцип рівності часток сторін при розподілу земельної ділянки, то є незаконним та неприйнятним для відповідача;

- по II варіанту розподілу земельної ділянки: експерт також запропонувала для позивача 471 кв.м., а для відповідача - 457 кв.м., та ще зі встановленням сервітуту (права проходу позивача по території відповідача) у розмірах 2,6 кв.м. та 5,1 кв.м., а тому запропонований експертом II варіант є неприйнятним та порушує законні права і інтереси відповідача.

Тільки у 3 варіанті розподілу земельної ділянки експерт дотрималась законних вимог про рівність часток сторін у користуванні земельною ділянкою садиби - по 1/2 ,тобто по 464 кв.м., з проведенням розподілу по встановленій сторонами та існуючій на цей час межі на земельній ділянці сторін по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25.11.2024 року було закрито підготовче провадження.

Сторони надали у судовому засідання свої пояснення, представник позивача підтримала позовні вимоги, а відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи Харківської міської ради до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомляв, заяв до суду не подавав.

Суд вислухавши сторін процесу, дослідивши матеріали справи та допитавши експерта по справі та дослідивши її письмові відповіді на питання представника позивача, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.06.2021 року (а.с. 17, т. 1) ОСОБА_2 належить на праві власності 33/100 домоволодіння, яке складається із житлових будинків літ.А-1 та літ. Н-1 з надвірними будівлями: сараї літ. Г, Ж, М, льох літ. З та літ Л, літній душ - літ. О, Р, гараж літ. П, альтанка літ. С, вбиральня літ. Т, огорожа літ. № 4-7, 9, 10, вигрібна яма №8, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 належить на праві власності 67/200 домоволодіння яке складається із житлових будинків літ.А-1 та літ. Н-1 з надвірними будівлями.

ОСОБА_1 належить на праві власності 67/200 домоволодіння яке складається із житлових будинків літ.А-1 та літ. Н-1 з надвірними будівлями.

Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування вказаними житловими будинками з надвірними будівлями, а тому позивач звернувся до суду.

Відповідно до висновків експерта № 838 від 19.08.2024 року за результатами проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, експерт встановив, що з технічної точки зору поділити житловий будинок з надвірними будівлями, в тому числі і самостійно побудованими, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до ідеальних часток співвласників, враховуючи існуючий порядок користування житловим будинком, не виявляється можливим.

На розгляд суду надано три варіанти розподілу житлового будинку, надвірних будівель та споруд з урахуванням особисто побудованих: 1 варіант, що відповідає фактичному користуванню, з відступом від ідеальних часток, 2 варіант у відповідності до ідеальних часток із переобладнанням і 3 варіант з переобладнанням , відступом від ідеальних часток та максимальною ізоляцією. Для кожного варіанту перерахована ідеальна доля у праві власності з врахуванням особисто побудованих будівель і споруд та наданих варіантів розподіл, розрахована компенсація.

Також, експертом надано на розгляд суду три варіанти порядку користування земельною ділянкою відповідно до наданих варіантів розподілу житлового будинку.

На запит суду за клопотанням представника позивача експертом надані відповіді на питання представника позивача, зокрема у своїй заяві від 18.09.2025 року експерт зазначає, що у висновку № 838 від 19.08.2024 року при перерозподілені ідеальних часток були враховані зведені та самочинні споруди, тобто склад домоволодіння на дату проведення експертизи.

Під час аналізу інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.06.2021 року (а.с. 17, т. 1) та висновку експерта судом виявлені наступні прибудови, на які право власності сторін у порядку встановленому чинним законодавством України, не зареєстроване, тобто відсутні в Державному реєстрі речових прав: прибудова А2-1, а3, а5, н-1, гараж літ. П.

Отже, суд встановив на підставі даних експертизи та відповідей на питання експерта, порівнявши з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.06.2021 року (а.с. 17, т. 1), що домоволодіння яке складається із житлових будинків літ.А-1 та літ. Н-1 з надвірними будівлями містить в своєму складі самочинно збудовані споруди, які були враховані експертом при перерозподілі ідеальних часток, що унеможливлює задоволення позовних вимог про поділ житлового будинку в натурі, виходячи з такого.

У статті 13 ЦПК України передбачено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. А частина 3 цієї статті передбачає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2020 № 283/79/18 дійшов висновку, що порушенням принципу диспозитивності цивільного судочинства є здійснення поділу спірного будинку відповідно до варіанту поділу, який сторонами не заявлено у їх позовних вимогах.

У справі позивачем заявлений 1 варіант поділу будинку.

Відтак, суд вирішуючи даний спір оцінює можливість поділу спірного будинку відповідно до варіанту №1 висновку експерта на якому наполягає позивач і не аналізує інших варіантів поділу, які передбачені у цьому висновку.

Відповідно до вимог статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно зі статтею 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

У пунктах 6 та 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04 жовтня 1991 року №7 зазначається, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Таким чином, співвласник має право вимагати поділу спільного майна за умов дотримання визначених законодавством умов такого поділу.

У варіанті 1 висновку експерта № 838 від 19.08.2024 року, суду було запропоновано розподілити між співвласниками житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, з урахуванням особисто побудованих та відповідно до фактичного користування, таким чином:

- ОСОБА_2 - будівель і споруд на суму 544 821 грн.

- ОСОБА_7 , ОСОБА_1 - будівель і споруд на суму 200 418 грн.

Відповідно до наданого 1 варіанту розподілу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, з врахуванням особисто побудованого, частки у праві співвласності перерозподілити:

ОСОБА_2 - 73/100 частки, замість 33/100 часток;

ОСОБА_7 , ОСОБА_1 - 27/100 частки (по 27/200), замість 67/100 часток (по 67/200).

Для здійснення запропонованого 1 варіанту розподілу житлового будинку переобладнання не потрібні.

Розподіл горища житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами виконати по лінії розподілу житлового будинку, без зведення перегородок.

Межа розподілу житлового будинку вказана в додатку 2 червоним кольором.

Відповідно до зроблених розрахунків, грошову компенсацію в інвентаризаційних цінах необхідно виплатити:

ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 в розмірі 4 401,5 грн (8803/2).

ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 4 401,5 грн. (8803/2).

Разом з тим, як було зазначено вище, судовим розглядом встановлено, що сторонами у спірних будинках здійснено добудови, які є самочинними, що підтверджується письмовими доказами у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 02.03.2020 №336/7085/14-ц, за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Зазначена правова позиція висловлена і у ряді інших постанов Верховного Суду, зокрема від 21.10.2019 №487/6723/15-ц, від 15.11.2021 №279/790/18. Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду України викладеними у постановах від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15, з якими погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 14-43цс20) у частині тлумачення норми частини першої статті 376, частини другої статті 376 ЦК України про те, що не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно зі статтями 364, 367 ЦК України - самочинно збудовані (конструйовані, переплановані) об`єкти.

Відтак, встановивши, що спірний будинок містить самочинно добудовані приміщення, суд дійшов висновку, що його поділ між співвласниками є неможливим. Тим більше, не можливим є передання у власність співвласників приміщень, які самочинно добудовані, оскільки таким чином відбулось би певне узаконення самочинного будівництва, що є недопустимим у процесі поділу нерухомого майна.

Поділ може бути здійснено лише щодо нерухомого майна набутого у встановленому законом порядку, право на яке визнане державою шляхом проведення відповідної реєстрації такого речового права.

Встановивши, що позивач просить здійснити поділ нерухомого майна, до складу якого входить самовільно добудовані об`єкти, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Позаяк, позовні вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою та встановлення на ній сервітуту є похідними від позовних вимог поділ житлового будинку, то суд відмовляє у їх задоволенні у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог про поділ житлового будинку в натурі.

Крім того суд звертає увагу, що позивачем не було залучено в якості відповідача ОСОБА_7 або не надані відомості про перехід прав власності від ОСОБА_7 до ОСОБА_1 або до будь-якої іншої особи, що унеможливлює визначення судом правильного складу відповідачів у справі, позаяк з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.06.2021 року (а.с. 17, т. 1) вбачається два власника спірного житлового будинку: ОСОБА_7 з долею 67/200 так і ОСОБА_1 з долею 67/200, а висновок експерта № 838 базується на тому, що співвласників спірного майна троє, а не двоє.

Одночасно суд вважає за необхідне вирішити питання судових витрат у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та судові витрати у виді сплаченого судового збору покласти на позивача.

Однак при поданні первісного позову позивачем було зазначено, що він сплатить судовий збір за подання уточненного позову натомість після подання уточненого позову його не сплатила.

Під час подання уточненого позову, судом не було вирішено питання про повноту сплати позивачем судового збору.

Відповідно до ч. 8 ст. 65 ЗУ Про судовий збір розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд у резолютивній частині рішення зазначає питання про розподіл судових витрат до складу яких входить і судовий збір.

В уточненому позові від 24.11.2024 року позивач крім поділу житлового будинку додатково заявив наступні позовні вимоги: про перерозподіл ідеальних часток, припинення права часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, та встановлення сервітуту, що становить додаткові 4 немайнові вимоги, які позивач повинен сплатити на користь держави за ставками судового збору на 2024 рік. Ставка судового збору за немайнову вимогу у 2024 році становила 1211,20 грн*4 = 4 844,80 грн. що слід стягнути з позивача на користь держави, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати у вигляді сплати позивачем судового збору у розмірі 908 грн. за подання первісної позовної заяви та витрати та інші судові витрати покласти на позивача, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Стягнути з позивача на користь держави судовий збір за подання уточненого позову від 24.11.2024 року у розмірі 4 844,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_1 , РНКОПП невідомий, АДРЕСА_1

Третя особа - Харківська міська рада, , майдан Конституції, 7, Харків, Харківська область, 61000.

Суддя - О.О. Олійник