Справа № 761/6279/24
Провадження № 2/761/1943/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Тихій П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2024 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 25332,62 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 18.12.2023 р. на вул.Еспланадній в м.Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу марки «Kia Optima», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у відповідача згідно з полісом № ЕР.216866608, та транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який належить на праві власності позивачці. Зазначена ДТП мала місце з вини ОСОБА_3 , внаслідок якої були пошкоджені транспортні засоби. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_2 , згідно зі звітом № 02-D/14/34, складеним 25.12.2023 р. ФОП ОСОБА_5 на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», становить 19884,30 грн (з врахуванням ПДВ ). ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» розпорядженням до страхового акта № 39953/1 прийняло рішення про виплату позивачці страхового відшкодування у розмірі 18223,58 грн, що обумовлено зменшенням вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу 19884,30 грн на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на запасні частини та матеріали 1660,72 грн). Не погоджуючись з визначеним ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» розміром страхового відшкодування, позивачка замовила у ФОП ОСОБА_6 складення звіту № 34/12/23 від 29.12.2023 р., відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_2 , становить 43556,20 грн. (без ПДВ 20 %). В досудовому порядку позивач, як власник пошкодженого у ДТП транспортного засобу, звернулась до відповідача з вимогою донарахувати страхове відшкодування, взявши до уваги звіт № 34/12/23 від 29.12.2023 р., однак відповідач залишив цю вимогу без належного реагування. Посилаючись на те, що відповідач неправомірно не доплатив їй страхове відшкодування за наявності для цього правових підстав, позивачка вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню недоплачена частина страхового відшкодування у розмірі 25332,62 грн (без ПДВ 20 %), а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 26.02.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від нього надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 18.12.2023 р. на вул.Еспланадній в м.Києві мала місце ДТП за участю транспортного засобу марки «Kia Optima», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який належить на праві власності позивачці, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Зазначена ДТП мала місце з вини водія ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами справи.

В силу положень ч.6 ст. 82 ЦПК України вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є позивачка, та обставини даної ДТП не потребують доказування.

17.09.2023 р. між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та страхувальником ОСОБА_3 був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP.216866608, строком дії з 18.09.2023р. по 17.09.2024 р. (далі - поліс ОСЦПВВНТЗ), відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб марки «Kia Optima», номерний знак НОМЕР_1 (далі - Застрахований ТЗ). Ліміт відповідальності за даним полісом ОСЦПВВНТЗ за шкоду, заподіяну майну, становить 160000,00 грн, розмір франшизи - 0,00 грн.

20.12.2023 р. власник пошкодженого у ДТП транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з повідомленням про ДТП та надала банківський рахунок для перерахування грошових коштів.

На виконання вимог ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) після отримання повідомлення про настання події, яка містить ознаки страхового випадку, ПрАТ «СК ПЗУ Україна» розпочало її розслідування.

Керуючись п.34.2 ст. 34 Закону, страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП направив свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

За результатами проведених дій було оформлено протокол технічного огляду пошкодженого транспортного засобу від 22.12.2023 р., який був взятий за основу при визначенні вартості матеріального збитку та який підписаний водієм належного позивачці транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 без зауважень.

Отже, відповідач у визначеному Законом порядку, виконав свій обов`язок щодо огляду пошкодженого майна.

З метою оцінки завданої позивачці шкоди внаслідок ДТП, на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», оцінювачем ФОП ОСОБА_7 було складено звіт № 02-D/14/34 від 25.12.2023 р. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_2 (далі - Звіт № 02-D/14/34). Розмір збитку в якому визначався станом на дату ДТП - 18.12.2023 р.

Згідно зі звітом № 02-D/14/34 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивачки з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу склала 19884,30 грн (із врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали).

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» розпорядженням до страхового акту № 39953/1 прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 18223,58 грн (вартість ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу 19884,30 грн була зменшена на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на запасні частини та матеріали 1660,72 грн), яке було перераховано на користь позивачки.

Отримання даних грошових коштів позивачкою не заперечується та підтверджується доводами, викладеними у позовній заяві та наданою платіжною довідкою.

Враховуючи вказані обставини, судом встановлено, що відповідач не порушив норми Закону щодо порядку та строків виплати страхового відшкодування, здійснивши відшкодування завданої позивачці матеріальної шкоди.

Згідно з п.22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.31.1 ст. 31 Закону розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акту чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Відповідно до п.п.34.2, 34.3 ст. 34 Закону, якщо протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик не направив свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Отже, відповідно до ст. 29, п.33.3 ст. 33, п.34.2 ст. 34 Закону, у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності, саме на страховика покладено обов`язок визначати розмір заподіяного збитку.

Самостійне обрання потерпілим експерта для визначення ним шкоди можливе лише у випадку, прямо передбаченому п. 34.3 ст. 34 Закону, - якщо представник страховика не з`явився у визначений строк для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно з п.2.1 Закону, даний Закон має пріоритет, а тому, якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Оскільки відповідач виконав свій обов`язок щодо врегулювання страхової події та визначення розміру збитку, тому суд вважає, що відсутні підстави для застосування, з метою визначення розміру завданої позивачці матеріальної шкоди, звіту № 34/12/23 від 29.12.2023 р., складеного на її замовлення.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Так, поданий позивачкою звіт № 34/12/23 від 29.12.2023 р. не є результатом проведення судової експертизи, а тому не є обов`язковим при здійснені оцінки доказів у справі (правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 р. у справі № 910/24880/15)

Водночас, всупереч ч.5 ст. 106 ЦПК України, у звіті № 34/12/23 від 29.12.2023 р. оцінювачем не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, а також, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а тому суд не приймає до уваги цей звіт у якості доказу для визначення розміру страхового відшкодування.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України, визначено що обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що обставини на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, а саме щодо невиконання відповідачем у повному обсязі свого обов`язку з виплати їй страхового відшкодування, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: