Провадження № 2/641/3328/2025 Справа № 641/3838/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Земляної А. А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 5682, 84 грн та понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2005 року по 31.01.2022 року у розмірі 3067, 97 грн та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2005 року по 31.01.2022 року у розмірі 2013, 91 грн. У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховані інфляційні втрати у розмірі 445, 65 грн та 3 % річних в розмірі 155,31 грн.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.07.2024 року позовну заяву Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення було задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2005 року по 31.01.2022 року у розмірі 3067,97 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2005 року по 31.01.2022 року у розмірі 2013,91 грн, інфляційні втрати 445,65 грн, 3% річних від простроченої суми 155,31 грн, а всього в сумі 5682, 84 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» суму судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати, пов`язані із розглядом справи, у розмірі 100 грн.

03.06.2025 року (зареєстровано 06.06.2025 року) ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою суду від 12.06.2025 року вказана заява залишалась без руху. Недоліки усунуто заявником у встановлений судом строк.

Ухвалою суду від 18.06.2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.07.2024 року у цивільній справі №641/3838/24 за позовом КП «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та призначено розгляд заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 08.09.2025 року заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.07.2024 року скасовано. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Відповідачем ОСОБА_1 було подано відзив на позовну заяву, згідно якого, остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за адресою виникнення заборгованості проживає з 2021 року та вказана заборгованість належить її померлій матері. Вважала, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатись належним, допустимим та достовірним доказом існування такої заборгованості. Також просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності, передбачені ст. 267 ЦК України.

Відповідачем ОСОБА_2 було подано до суду заяву, згідно якої останній повідомив, що хоча й зареєстрований за адресою виникнення заборгованості, проте фактично не проживає у зазначеній квартирі з моменту народження, не користується комунальними послугами, не укладав договорів з постачальниками таких послуг та не є фактичним їх споживачем. Разом з цим, повідомив, що всю суму заборгованості за рішенням суду від 29.07.2024 року ним було сплачено добровільно з метою завершення виконавчих проваджень, натомість він не визнає таку заборгованість як власну, у зв`язку із чим, просив виключити його з кола відповідачів, як неналежного відповідача.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, також просила застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності. Разом з цим, зазначила, що зареєстрована за адресою виникнення заборгованості з 1981 року, натомість фактично стала проживати за адресою реєстрації з 2021 року, тому вважала, що у неї відсутній обов`язок сплачувати нараховану позивачем заборгованість. Також зазначила, що інший відповідач ОСОБА_2 обізнаний про час та місце розгляду справи.

Заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються Комунальним підприємством «Харківводоканал» за вказаною адресою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції до 01.05.2019 року (далі Закон в редакції до 01.05.2019 року), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 13 Закону в редакції до 01.05.2019 року, одним з видів житлово-комунальних послуг є комунальні послуги, до яких відносяться централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Статтею 20 Закону в редакції до 01.05.2019 року передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції з 01.05.2019 року (далі Закон в редакції з 01.05.2019 року) передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону в редакції з 01.05.2019 року індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 9 Закону в редакції з 01.05.2019 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з п. 12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання.

Згідно п. 17 вказаних вище Правил, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Відповідно до п. 18 вказаних вище Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил передбачено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду (далі ВП ВС) від 07.07.2020 по справі №712/8916/17 викладено наступні висновки щодо застосування норм права.

Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року) (п. 77 Постанови ВП ВС).

Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (частина перша статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року) (п. 78 Постанови ВП ВС).

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (п. 79 Постанови ВП ВС).

Отже, щодо доводів відповідача ОСОБА_2 про відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг суд зазначає, що вказані посилання є безпідставними, адже відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг, не звільняє споживача від сплати за надані житлово-комунальні послуги.

Щодо заяви відповідача ОСОБА_2 про виключення його з кола відповідачів суд звертає увагу, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

В свою чергу, твердження відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про фактичну відсутність за місцем зареєстрованого місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 , а у зв`язку з цим відсутність у них обов`язку щодо сплати комунальних послуг, суд вважає необґрунтованими.

Так, згідно п.6 ч.1, п.11 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Індивідуальний споживач зобов`язаний: інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Відповідно п.29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 споживач має право на зменшення розміру плати у разі, зокрема тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Однак, відповідачі не надали доказів звернення до позивача із заявою про непроживання у квартирі АДРЕСА_2 та бажання припинити отримання житлово-комунальних послуг за спірний період, зокрема на час їх відсутності за вказаною адресою, а тому підстав для їх звільнення від оплати житлово-комунальних послуг немає.

Натомість згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова останні зареєстровані за вказаною адресою, зокрема, у період виникнення заборгованості, а отже є належними відповідачами у вказаній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем за період з 01.09.2005 по 31.01.2022 виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання у розмірі 3067,97 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2005 по 31.01.2022 у розмірі 2013,91 грн, а всього у сумі 5081, 88 грн.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем за період з 01.03.2019 року по 01.02.2022 року нараховано 445, 65 грн інфляційних втрат та 155, 31 грн 3% річних від простроченої суми.

Розмір заборгованості підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 просить суд застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності, про що зазначено у відзиві.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частинами четвертою, п`ятою статті 267ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Крім того, 17 березня 2022 року набув чинності Закон України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період воєнного стану», яким було внесені зміни до ЦК України, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії».

За таких обставин, перебіг строку позовної давності в рамках даної справи розпочався у квітні 2017 року і є продовжений у порядку пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги з 02.04.2017 року заявлені в межах строку позовної давності.

Позовні вимоги за період до 02.04.2017 року задоволенню не підлягають, оскільки заявлені поза межами строку позовної давності.

Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП "Харківводоканал заборгованості за оплату послуг з централізованого водопостачання за період з 02.04.2017 року по 31.01.2022 року у розмірі 2408, 83 грн, за оплату послуг з централізованого водовідведення за період з 02.04.2017 року по 31.01.2022 року у розмірі 1887, 71 грн, інфляційних втрат у розмірі 455, 65 грн, 3% річних у розмірі 155,31 грн за період з 01.03.2019 року по 01.02.2022 року, а всього 4897, 50 грн.

Таким чином, позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивача у загальній сумі 2422,40 грн. Крім того, з відповідачів в рівних частках суд стягує витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме за відправлення відповідачам копій позовної заяви з доданими документами у загальній сумі 100 грн.

Керуючись ст.2,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,273,354,355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 02.04.2017 року по 31.07.2022 року в сумі 2408 (дві тисячі чотириста вісім) грн 83 (вісімдесят три) коп., заборгованість за послуги з централізованого водовідведення за період з 02.04.2017 року по 31.07.2022 року в сумі 1887 (одну тисячу вісімсот вісімдесят сім) грн 71 (сімдесят одну) коп., інфляційні втрати в розмірі 445 (чотириста сорок п`ять ) грн. 65 (шістдесят п`ять) коп. та три відсотки річних в розмірі 155 (сто п`ятдесят п`ять) грн. 31 (тридцять одну) коп., а всього 4897 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто сім) грн 50 (п`ятдесят) коп.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» витрати зі сплати судового збору у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 (сорок) коп та витрати, пов`язані з розглядом справи, у сумі 100 (сто) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Комунальне підприємство «Харківводоканал», , місце знаходження: м. Харків, вул. Конторська, 90.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду ухвалено та підписано 24.11.2025 року.

Суддя І.В.Зелінська