УХВАЛА

24 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 369/13342/23

провадження № 61-9705св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про зупинення касаційного провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних за прострочення грошового зобов`язання за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі - ТОВ «Брайт Інвестмент») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просило стягнути з відповідача на свою користь три проценти річних за прострочення грошового зобов`язання за період з травня 2017 року до лютого 2022 року в сумі 50 553,06 дол. США.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 26 листопада 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 731/П/99/2007-840 (далі - Кредитний договір), за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 297 000,00 дол. США.

Оболонський районний суд міста Києва заочним рішенням від 27 серпня 2014 року у справі № 756/10671/13-ц стягнув із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 349 467,15 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 27 червня 2013 року становить 2 793 290,90 грн.

05 серпня 2020 року за результатами відкритих торгів між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») укладено договір № UA-EA-2020-05-12-000017-b про відступлення прав вимоги за Кредитним договором.

18 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір № GL48N718070_blank 04 про відступлення права вимоги, за умовами якого позивач набув право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема за Кредитним договором, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1

Оболонський районний суд міста Києва ухвалою від 15 вересня 2021 року замінив стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «Брайт Інвестмент».

Згідно з відповіддю Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18 листопада 2024 року на виконанні у цьому відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 756/10671/13-ц, виданого 05 листопада 2014 року Оболонським районним судом міста Києва про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за Кредитним договором у розмірі 2 793 290,90 грн, однак постановою державного виконавця від 04 вересня 2020 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду позивач має право на отримання трьох процентів річних від простроченої суми на підставі статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Оболонський районний суд міста Києва рішенням від 10 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовив.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що оскільки виконавчий лист про стягнення кредитної заборгованості не перебуває на примусовому виконанні ні в приватного, ні в державного виконавця, і позивач не надав достатніх доказів, які б підтверджували факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань або ухилення від їх виконання, то відсутні підстави для стягнення трьох процентів річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Київський апеляційний суд постановою від 01 липня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Брайт Інвестмент» залишив без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року - без змін.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Фактичні обставини цієї справи, за яких постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року ТОВ «Брайт Інвестмент» відмовлено у поновленні строків для пред`явлення виконавчого листа № 756/10671/13-ц до виконання, свідчать, що основна вимога позивача, яка виникла на підставі рішення суду, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, а тому між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого не можуть бути застосовані положення статті 625 ЦК України.

Факт не перебування виконавчого листа за основним борговим зобов`язанням на примусовому виконанні в органах виконавчої служби в сукупності з відмовою судом у задоволенні заяви позивача про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання унеможливлює застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625 ЦК України, оскільки вказана норма підлягає застосуванню лише за грошовим зобов`язанням, яке підлягає виконанню.

Таким чином, оскільки ТОВ «Брайт Інвестмент» нарахувало три проценти річних на вимогу, яка наразі існує в натуральному зобов`язанні у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, яке не може бути розпочате знову, то відсутні підстави для задоволення позову.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У липні 2025 року ТОВ «Брайт Інвестмент» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 липня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заявник зазначив, що суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24 та у постановах Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 759/4755/19, від 07 серпня 2023 року у справі № 752/9858/21, від 29 листопада 2023 року у справі № 753/1527/22, від 14 лютого 2024 року у справі № 757/34217/21, від 25 вересня 2024 року у справі № 206/2984/23(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того, суди належним чином не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Касаційну скаргу ТОВ «Брайт Інвестмент» мотивувало тим, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення.

Висновки апеляційного суду про те, що зобов`язання між сторонами є натуральним, а тому положення статті 625 ЦК України не підлягають застосуванню, є помилковими, оскільки у цій справі основна вимога кредитора вже захищена судом у рішенні Оболонського районного суду міста Києва від 27 серпня 2014 року у справі № 756/10671/13-ц, за яким з відповідача стягнуто суму заборгованості, а отже зобов`язання не можна вважати натуральним.

Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, навіть за умови відмови суду про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України.

Отже, оскільки кредитор вже скористався судовим захистом та рішенням суду з боржника стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України.

Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Відповідач не надав жодного доказу, який би міг свідчити про виконання ним частково або в повному обсязі заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 серпня 2014 року у справі № 756/10671/13-ц, як в примусовому, так і добровільному порядку.

Крім того, виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 756/10671/13-ц було завершено 04 вересня 2020 року, а отже, стягувач міг повторно пред`явити цей виконавчий документ до примусового виконання протягом трьох років, тобто до 04 вересня 2023 року.

Водночас, згідно з пунктом 10-2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Воєнний стан введено на території України з 24 лютого 2022 року та триває дотепер.

Отже, враховуючи, що загальний трирічний строк пред`явлення виконавчого листа № 756/10671/13-ц до примусового виконання на момент введення воєнного стану в Україні не закінчився, тому такий строк перервався та не був пропущеним.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 01 серпня 2025 рокувідкрив касаційне провадження у цій справі та витребував її матеріали з Оболонського районного суду міста Києва.

26 серпня 2025 року матеріали справи № 369/13342/23 надійшли до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ТОВ «Брайт Інвестмент» і зупиненнякасаційного провадження у справі.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У частині другій статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

30 квітня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про передання на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 754/511/23 з підстав, передбачених частиною третьою статті 403 ЦПК України.

Ухвалу мотивовано необхідністю відступити від правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 916/735/23, у якій касаційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, у зв`язку з тим, що можливість примусового стягнення кредитором вказаної заборгованості вичерпана. Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважала, що оскільки кредитор вже скористався судовим захистом та рішенням суду з боржника стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Правовідносини у цій справі є подібними до правовідносин у справі № 754/511/23.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 25 червня 2025 року прийняла до розгляду цивільну справу № 754/511/23 (провадження № 14-63цс25).

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ТОВ «Брайт Інвестмент» і зупинення касаційного провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/511/23 (провадження № 14-63цс25).

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про зупинення касаційного провадження у справі задовольнити.

Зупинити касаційне провадження у справі № 369/13342/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних за прострочення грошового зобов`язання до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/511/23 (провадження № 14-63цс25).

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко