Єдиний унікальний номер судової справи: 473/2313/24
Номер провадження: 22-з/812/121/25 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Крамаренко Т.В.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справизаяву представника ОСОБА_1 - адвоката Шишкіної Вікторії Вікторівни про направлення за встановленою юрисдикцією справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерство оборони України про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення постійним житлом, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в інтересах своєї неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення постійним житлом, зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (батько ОСОБА_1 ), смерть останнього пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Під час проходження військової служби, 01 квітня 2008 року виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області ОСОБА_3 та членам його сім`ї (дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_1 ) видано ордер на службове житло - квартиру АДРЕСА_1 .

У квітні 2023 року ОСОБА_2 , як законний представник ОСОБА_1 , звернулася до Військової частини НОМЕР_1 з заявою, в якій просила ініціювати звернення до відповідного КЕВ щодо зняття статусу службового приміщення з вищевказаної квартири, проте отримала відмову, яку вважає незаконною.

ОСОБА_2 зазначала, що ОСОБА_3 разом з членами сім`ї перебував у Військовій частині НОМЕР_1 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, мав вислугу на військовій службі понад 20 років, отже за життя мав право на виключення житла з числа службового для забезпечення постійного проживання. При цьому, у вказаній квартирі зареєстрована та проживає його донька ОСОБА_1 , яка, відповідно до п.10 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, ст. 1218 ЦК України, також набула відповідне право.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила суд визнати за ОСОБА_1 право на виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати до відповідного КЕВ пропозицію щодо виключення обумовленої квартири з числа службових для забезпечення постійним житлом.

23 травня 2024 року представником відповідача надано відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, як необґрунтованого. Зокрема, представник відповідача зазначав, що ОСОБА_3 з 03 лютого 2009 року був виключений з особового складу Військової частини НОМЕР_1 , 23 листопада 2018 року був зарахований до особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_2 . В подальшому, на підставі рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 28 від 13 червня 2023 року ОСОБА_3 знятий з квартирного обліку складом сім`ї з двох осіб (шлюб між ним та ОСОБА_2 рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 25 вересня 2019 року розірвано). Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні докази щодо фактичного проживання в спірній квартирі ОСОБА_1 після розлучення її батьків. При цьому, звертав увагу суду на те, що здійснення заходів стосовно виключення жилих приміщень з числа службових не є обов`язком, а є виключно правом, яке може бути реалізоване виключно за умови відсутності потреби у подальшому використанні житла як службового.

31 травня 2024 року представник позивачки - адвокат Могила С.М. надав відповідь на відзив, в якому вказував на безпідставність наведених відповідачем у відзиві на позов аргументів, що пов`язано з невірним тлумаченням останнім норм діючого законодавства, що регламентує порядок виключення житла з числа службових, положень спадкового права щодо набуття позивачкою відповідного права після смерті ОСОБА_3

07 червня 2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких останній наполягав на необхідності відмови в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність вимог.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог у спосіб, обраний позивачкою.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Шишкіна В.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спір у даній справі виник з приводу можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану їй в силу статусу члена сім`ї військовослужбовця, а відтак такий спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану в її інтересах адвокатом Шишкіною В.В., задоволено. Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 серпня 2025 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерство оборони України про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення постійним житлом, зобов`язання вчинити певні дії, закрито.

Роз`яснено позивачці про її право протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

21 листопада 2025 року адвокат Шишкіна В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського апеляційного суду із заявою про передачу за встановленою юрисдикцією справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерство оборони України про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення постійним житлом, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п.1 ч.1 ст.255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права, протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови, звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.4 ст.377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Встановлено, що апеляційний суд закрив провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, дійшовши висновку, що розгляд справ даної категорії віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Апеляційним судом встановлено, що спір позивача з відповідачем є публічно-правовим, а отже, належить до юрисдикції адміністративного суду.

З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення заяви та направлення справи за встановленою юрисдикцією, а саме до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 35, 256, 377, 381 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Шишкіної Вікторії Вікторівни - задовольнити.

Передати справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерство оборони України про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення постійним житлом, зобов`язання вчинити певні дії до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова