Справа № 354/1311/24
Провадження № 2/354/118/25
У Х В А Л А

17 листопада 2025 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

представника позивача адвоката Кайдана Д.-С.Т.

представників відповідачів адвоката Свищо С.М.

представника третьої особи Ігнатенко О.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «ЛІСИ УКРАЇНИ» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Івано-Франківської обласної державної адміністрації, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

Державне спеціалізоване господарське підприємство «ЛІСИ УКРАЇНИ» 18.06.2024 року звернулося до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_1 . Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.02.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Маркеловою І.М., зареєстрований у реєстрі за №143 та скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :22:002:2964.

Ухвалою суду від 10.07.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

01.09.2025 представник позивача подав заяву в порядку ст.49 ЦПК України про зміну предмету позову відповідно до якої позовні вимоги викладено у наступній редакції: витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ДСГП «Ліси України» земельну ділянку площею 0,125 га кадастровим номер :22:002:2964.

Ухвалою суду від 14.10.2025 року, постановленою без оформлення окремим документом із занесенням до протоколу судового засідання, прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову.

30.10.2025 представник відповідачки адвокат Свищо С.М. подав відзив на заяву позивача про зміну предмету позову, в якому одночасно виклав клопотання про залишення даного позову без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, а саме: внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі ринкової вартості спірної земельної ділянки. В обгрунтування поданого клопотання зазначено, що 09.04.2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12.03.2025 року, яким ст.388 ЦК України викладено у новій редакції, внесено зміни до ст.ст.261, 390 ЦК України, ст.ст.177, 185 ЦПК України, відповідно до яких позивач зобов`язаний внести суму ринкової вартості земельної ділянки на депозитний рахунок суду, в разі невнесення позивачем суми ринкової вартості земельної ділянки на депозитний рахунок суду позовна заява повинна бути залишена без розгляду. Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону №4292-ІХ його положення мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом та підлягають застосуванню у даній справі, із урахуванням предмету позову.

У судовому засіданні представник позивачки подане клопотання про залишення позову без руху підтримав та просив задовольнити, з мотивів, наведених у відзиві, посилаючись на те, що позивачем заявлено позов про витребування земельної ділянки на користь держави від добросовісного набувача.

Представник позивача у судовому засіданні щодо задоволенння клропотання представника відповідачки заперечив, посилаючись на те, що ДСГП «Ліси України» є юридичною особою державної форми власності, однак не є органом державної влади, а тому у суду відсутні правові підстави застосовувати у даних правовідносинах норми законодавства, які набрали чинності у зв`язку із введенням у дію закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12.03.2025 року. Відповідно до ст.170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції. Велика Палата Верховного Суду раніше сформувала правові висновки, відповідно до яких на відміну від прокурора та органів через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права, а прокурори не наділені повноваженнями на представництво у суді інтересів державних підприємств. Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 10.12.2024 року у справі №240/19209/21 вказав на те, що суди не мають застосовувати положення законів, які не відповідають Конституції, навіть у випадках, коли вони є чинними. Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, однак п.2 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону №4292-ІХ не відповідає положенням ст.58 Конституції України, а отже до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення вищезазначеного Закону в частині умов та порядку компенсації добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Івано-Франківської обласної державної адміністрації у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідачки про залишення позову без руху, з мотивів, наведених представником позивача.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.198, ч.1 ст.223 ЦПК України неявка учасників справи (представника) не перешкоджає проведенню підготовчого провадження.

Дослідивши подане клопотання та його мотиви, заслухавши думку учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

09.04.2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12.03.2025 року, яким:

-ст.390 ЦК України доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «5. Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви»;

-у статті 391 ЦК України назву викладено у такій редакції: «Стаття 391. Захист права власності власника майна» та доповнено частиною другою такого змісту: «2. Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу»;

-частину четверту статті 177 ЦПК України доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви»;

-статтю 265 ЦПК України доповнено частиною чотирнадцятою такого змісту: «14. У разі відмови у задоволенні позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду суд вирішує питання про повернення позивачу внесених ним на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, а у разі задоволення позову - про перерахування грошових коштів на користь добросовісного набувача».

Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону №4292-ІХ положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

З системного аналізу норм даного Закону і його Прикінцевих, і перехідних положень можна дійти висновку, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах за позовами органів державної влади, органів місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, в яких судом першої інстанції на день набрання чинності цим Законом не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача.

Відповідно до ч.11 ст.187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Судом встановлено, що у даній справі ДСГП «Ліси України» із урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову від 01.09.2025 року просить витребувати у відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача як постійного землекористувача земельну ділянку площею 0,125 га кадастровим номер :22:002:2964.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Тому у тих відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 20.11.2018 року у справі №5023/10655/11 (провадження № 12-161гс18, пункти 6.21, 6.22), від 26.02.2019 року у справі №915/478/18 (провадження № 12-245гс18, пункти 4.19, 4.20), від 26.06.2019 року у справі №587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19, пункт 26), від 06.07.2021 року у справі №911/2169/20 (провадження № 12-20гс21, пункт 8.5) та інші).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що і в судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанови від 27.02.2019 року у справі №761/3884/18 (провадження №14-36цс19, пункт 35), від 26.06.2019 року у справі №587/430/16-ц (провадження №14-104цс 19, пункт 27)). Тому, зокрема, наявність чи відсутність в органу, через який діє держава, статусу юридичної особи, значення не має (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 року у справі №911/2169/20 (провадження № 12-20гс21, пункти 8.10, 8.12).

При цьому міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи відповідно до статті 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» наділені повноваженням звернення до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень (пункт 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.01.2021 року у справі №925/929/19 (провадження № 12-11гс21)).

На відміну від прокурора та органів,через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права -учасники правовідносин. При цьому інтереси юридичної особи можуть не збігатися з інтересами її учасників (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 року у справі №923/876/16 (провадження №12-88гс19, пункт 62)). Тому інтереси державного підприємства можуть не збігатися з інтересами держави, яка має статус засновника (вищого органу) такого підприємства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі №910/2861/18 (провадження №12-140гс19, пункт 71)).

Відповідно до ст.170 ЦК України держава у цивільних відносинах діє через органи державної влади, а не через державні підприємства.

Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21), в якій Велика Палата Верховного Суду підтвердила свій висновок про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі державного підприємства (пункт 8.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 року у справі №911/2169/20 (провадження № 12-20гс21)).

За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне спеціалізоване господарське підприємство «ЛІСИ УКРАЇНИ» ()44є державним підприємством, що дозволяє цьому суб`єкту самостійно здійснювати захист своїх прав та інтересів у суді.

Таким чином, враховуючи те, що позов у даній справі подано державним підприємством, а не прокурором, органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12.03.2025 року, а тому у задоволенні клопотання представника відповідачки про залишення позову без руху слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 187, 258-261, ч.2 ст.353 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Свищо Сергія Михайловича про залишення без руху позовної заяви Державного спеціалізованого господарського підприємства «ЛІСИ УКРАЇНИ» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Івано-Франківської обласної державної адміністрації, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння-відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повна ухвала суду складена 24 листопада 2025 року.

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК