РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/24213/24

Провадження № 22-ц/4815/1325/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство

водопровідно-каналізаційне господарства «Рівнеоблводоканал»

відповідач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2025 року у складі судді Левчука О.В., постановлене в м. Рівне о 15 годині 55 хвилин, повний текст рішення складено 23 травня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційне господарство «Рівнеоблводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягненння заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» є первинним водокористувачем та має право здійснювати спеціальне водокористування, передавати для використання воду іншим водокористувачам на визначених умовах для задоволення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб в порядку централізованого водопостачання.

31 грудня 2021 року на веб-сайті РОВКП ВКН «Рівнеоблводоканал» було опубліковано про публічну пропозицію (оферту) про укладення індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для споживачів - співвласників багатоквартирного будинку. В зв`язку з тим, що від відповідачів на адресу РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» не надходило жодних заяв та повідомлень про відмову від отримання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, відповідачі вважаються такими, що приєдналися до публічного договору та зобов`язані виконувати обов`язки, зазначені в ньому. Інформація про період нарахування оплати за послугу відображається в довідці оборотів по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який обліковується за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на листопад 2024 року відповідачі отримали послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на загальну суму 51 794, 86 грн, однак не оплатили їх. Просило суд стягнути на свою користь із відповідачів заборгованість у вказаній сумі.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2025 року вказаний позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 51 794, 86 грн.. Стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (з кожного окремо) на користь Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» витрати по сплаті судового збору в сумі по 757, 00 грн з кожного. Розстрочено виконання рішення суду щомісячними платежами в рівних частинах строком на 12 (дванадцять) місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком споживачів житлово-комунальних послуг оплатити їх згідно нарахованих тарифів та обґрунтоване належними й достатніми доказами на підтвердження того, що станом на листопад 2024 року відповідачі отримали від позивача послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на загальну суму 51 794, 86 грн, однак не оплатили їх.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що вона є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій була зареєстрована та проживала з 22.03.2000 року по 21.02.2019 року. Додає, що у зв`язку з інвалідністю через хворобу опорно-рухового апарату і фізичну неможливість підніматися на четвертий поверх переїхала до с. Сапожин Рівненського району Рівненської області. Вказує, що позивач визначав кількість зареєстрованих осіб в квартирі на підставі даних Реєстру територіальної громади м. Рівне за різні роки, а вона жодних довідок чи заяв з приводу кількості осіб позивачу не надавала. Наголошує, що з огляду на це, помилковим є твердження суду про відсутність підстав для перерахунку заборгованості. Заперечує посилання суду на постанову Верховного Суду у справі №757/29813/17-ц та вважає його не релевантним, оскільки у тій справі йдеться про стягнення вартості послуг з утримання будинків, які здійснює ОСББ, а не позивач. Зауважує, що Типовий договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не передбачає для споживача обов`язку повідомляти про зміну кількості зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, тоді як закріплює обов`язок виконавця послуг розглядати у визначений законом строк заяви, претензії та скарги споживача і проводити відповідні перерахунки розміру плати за послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно, неналежної якості тощо. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з неї, ОСОБА_5 , заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до неї.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційне господарство «Рівнеоблводоканал» вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційне господарство «Рівнеоблводоканал» надає послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками вказаної квартири, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.12.2024.

Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційне господарство «Рівнеоблводоканал» надає послуги до квартири відповідачів із 05.12.2011 року.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачами своїх зобов`язань з оплати отриманих від позивача послуг, і як наслідок виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з цим позовом до суду.

Згідно Довідки оборотів РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» за особовим рахунком № НОМЕР_1 станом на листопад 2024 року відповідачі отримали послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на загальну суму 51 794, 86 грн, однак не оплатили їх.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, і яке, згідно ст. 11 ЦК України, виникає в тому числі і з договорів (ст.509 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 322 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг визначений Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про водовідведення та очищення стічних вод», Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами. Нарахування плати за надані послуги здійснюється згідно з показаннями вузлів обліку води (комерційний/розподільний) або затверджених нормативів (норм) споживання.

Як встановлено судом, за адресою: АДРЕСА_1 встановлено вузол розподільного обліку холодної води марки КВ-1,5 №620412, відповідно до показів якого здійснюється нарахування за спожиті послуги (за умови вчасного подання, своєчасно проведеної повірки та відсутності порушень).

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Всі засоби обліку води повинні своєчасно, з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів (тобто певного інтервалу часу між двома послідовними періодичними повірками) проходити повірку. Для усіх лічильників води установлено міжповірочний інтервал 4 роки (наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 Nє 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями»). Отож, дату можна вирахувати, додавши 4 роки до дати повірки заводу виробника, що вказана в технічному паспорті приладу обліку, або дати останньої повірки, яка вказана у свідоцтві про повірку. У разі несвоєчасного проведення чергової повірки засобів обліку води нарахування проводиться згідно затверджених нормативів (норм) споживання за кількістю зареєстрованих осіб або показів вузлів комерційного обліку води (при наявності в багатоквартирному житловому будинку).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Неповірені вузли обліку води до експлуатації не допускаються.

За наведених обставин та норм, планову періодичну повірку вузла розподільного обліку холодної води у квартирі відповідачів необхідно було провести до 18.04.2019 року. Оскільки в місячний термін повірка не була проведена з 18.05.2019 року по 06.02.2025 року (дата повірки лічильника води), нарахування за послуги водопостачання та водовідведення проводиться згідно затверджених нормативів (норм) споживання (рішення Рівненської обласної ради від 06.09.2017 року №682 «Про затвердження нормативів (норм) споживання води для споживачів РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал») відповідно до кількості зареєстрованих осіб (на 4 особи).

Згідно підп. 3 п. 4 розділу І Методики розподілу, для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, розподільного вузла теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу.

Оскільки при повірці 06.02.2025 року зафіксовано фактичний показ лічильника 991,00 м2, то відповідно нарахування згідно фактичного споживання розпочато з вказаної дати та з даного показу.

Згідно п.3 та п. 4 рішення Рівненської обласної ради від 06.09.2017 року №682 визначення обсягів водоспоживання для споживачів фізичних осіб здійснюється виходячи із затверджених нормативів (норм) споживання води та відповідно до кількості зареєстрованих осіб за весь період фактичного користування послугами (з моменту реєстрації). Споживачі фізичні особи зобов?язані у разі настання змін (зміни ступеня благоустрою будинку, кількості водокористувачів тощо), але не рідше 1 разу на рік, надавати водопостачальному підприємству довідку про кількість зареєстрованих осіб та інших водокористувачів, розмір площі зелених насаджень (включаючи площі саду, городу) та розмір площі благоустрою прибудинкової території, кількість худоби та птиці. У разі несвосчасного подання такої інформації перерахунки обсягів водоспоживання здійснюються з початку поточного кварталу.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №690 від 05.07.2019 року (із змінами), споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому об?єкті нерухомого майна споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору. У разі відсутності вузла розподільного обліку (вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічується два та більше споживачів) повне припинення нарахування можливе лише за умови пломбування запірних вентилів холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу).

Як вбачається із наданих відповідачами документів по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що обліковується за вищевказаною адресою і Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційне господарство «Рівнеоблводоканал» зареєстрованого на ОСОБА_6 , внесено зміни щодо кількості водокористувачів з 4 на 2 особи з 01.01.2025 року, проведено коригування нарахувань (початок поточного кварталу) за січень в сумі 535,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив також і з того, що в матеріалах справи відсутні докази своєчасного звернення відповідачів до позивача щодо надання підтверджуючих документів про фактичну кількість зареєстрованих осіб підприємству, а тому підстав для перерахунку плати відповідно до кількості водокористувачів за весь період протермінування повірки, а також підстав для перерахунку плати відповідно до показів вузлів обліку води у період протермінування, згідно чинного законодавства, у позивача не було, і наведені норми закону спростовують відповідні покликання апеляційної скарги.

Доводи апелянта про відсутність підстав для нарахування і стягнення боргу з огляду на її не проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , апеляційним судом відхиляються як такі, що суперечать нормам закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, законом встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Факт не проживання власника у належному йому приміщенні не звільняє від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Такої позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 02.04.2022 у справі №757/29813/17-ц.

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності і взаємозв`язку з нормами закону, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачі, отримавши за спірний період послуги з централізованого водопостачання та водовідведення належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, однак взяті на себе зобов`язання не виконали, а тому заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 51 794, 86 грн. підлягає стягненню з них на користь позивача в судовому порядку.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, частково задовольнивши позовні вимоги, та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2025 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2025 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.