Провадження 2/337/1685/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м.Запоріжжя

Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді- Ширіної С.А.,

за участю секретаря - Бикової С.Б.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.01.2012р. актовий запис №315, серія НОМЕР_1 . ОСОБА_3 (спадкодавець) на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Остренко А.В.,зареєстровано в реєстровій книзі за №1376, володіла на праві приватної власності квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .За життя ОСОБА_3 заповіту на випадок своєї смерті не склала.Спадкоємцем майна ОСОБА_3 за законом першої черги є її син ОСОБА_4 . ОСОБА_4 прийняв спадщину ОСОБА_3 , оскільки на день смерті проживав разом з нею за однією адресою та не заявив відмови від спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер в зоні боєвих дій та до дня смерті не оформив право на спадщину своєї матері ОСОБА_3 ..За життя ОСОБА_4 заповіту на випадок своєї сметрі не складав. ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4 та спадкоємцем його майна за законом першої черги.Отже, позивач успадкував майно після свого батька ОСОБА_4 , у тому числі квартиру в АДРЕСА_1 , яка залишилася після ОСОБА_3 .На день смерті ОСОБА_3 остання не була зареєстрована за будь-якою адресою , проте проживала разом з сином ОСОБА_4 за однією адресою на час смерті.У позивача виникла необхідність для оформлення спадкових прав після свого батька ОСОБА_4 встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на час відкриття спадщини останньої.

У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. Просив встановити факт постійного проживання померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 разом з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 станом на день смерті ОСОБА_3 та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 19.06.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

26.06.2025 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій представник Запорізької міської ради просила проводити розгляд справи без її участі та прийняти законне та обгрунтоване рішення.

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя було витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. копію спадкової справи, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

16.07.2025 року на адресу суду від представника позивача адвоката Клапчук Ф.П. надійшло клопотання про виклик в судове засідання свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.09.2025 підготовче судове засідання по справі закрито ,справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив суд прийняти законне та обгрунтоване рішення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_4 разом з померлою ОСОБА_3 станом на день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснили, що ОСОБА_4 був сином ОСОБА_3 та постійно проживав із матір`ю, здійснював догляд та піклування за останньою. ОСОБА_4 загинув у зоні боєвих дій в січні 2025 року.У нього залишився син ОСОБА_7 , котрий проживає в м.Дніпро.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази у їх сукупності та кожен доказ окремо, дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.01.2012р., актовий запис №315, серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 (спадкодавець) на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Остренко А.В.,зареєстровано в реєстровій книзі за №1376, володіла на праві приватної власності квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , виданим 08.12.1970 року.Згідно якого матір`ю ОСОБА_4 зазначено ОСОБА_8 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №4 від 18.03.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 02.07.1984 року уклала шлюб зі ОСОБА_9 та отримала прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 .22.01.1987 року шлюб зі ОСОБА_9 було розірвано.

Відповідно до копії договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 01.01.2008 р, укладеного між Конценрном «МТМ» та ОСОБА_4 , виконавець зобов`язується надавати споживачеві послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть від 03.02.2025р., актовий запис №67, серія НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_4 ,актовий запис №39 від 01.09.1995р. , виданим 05.09.2007 року, батьком ОСОБА_2 зазначено ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , показала, що ОСОБА_4 її дядько, а ОСОБА_3 її баба. Баба з дядьком мешкали разом в квартирі АДРЕСА_2 з моменту придбання квартири.В 2012 році ОСОБА_3 померла . До смерті бабці вона постійно з нею спілкувалася та відвідувала її. Після смерті бабці її дядько продовжив проживати в зазначеній квартирі. В січні 2025 року ОСОБА_4 загинув на війні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , пояснив, що ОСОБА_5 його дружина, з якою він одружився в 2009 році. ОСОБА_4 дядько його дружини, а ОСОБА_3 її баба. ОСОБА_4 проживав з матір`ю до її смерті. Померла ОСОБА_3 в 2012 році.Після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_4 продовжив проживати в зазначеній квартирі. В січні 2025 року ОСОБА_4 загинув на війні.У ОСОБА_4 є син ОСОБА_11 .

02 лютого 2025 року ОСОБА_2 подав заяву до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ,про що було заведено спадкову справу №13/2025 від 12.02.2025 .

Із копії спадкової справи № 13/2025 вбачається, що ОСОБА_2 12.02.2025 року звернувся із заявою до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. про прийняття спадщини.

Відповідно до матеріалів спадкової справи за життя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заповіту на випадок своєї смерті не складали.Інших спадкоємців після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 немає. З огляду на зазначене, єдиним належним спадкоємцем за законом є ОСОБА_2 .

Оцінюючі надані докази в їх сукупності суд вважає, що факт проживання ОСОБА_4 разом з померлою матір`ю на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 доведений належними та допустимими доказами, які суд приймає до уваги.

Щодо відсутності реєстрації місця проживання ОСОБА_3 суд враховує правову позицію Касаційного цивільного суду Верховного суду від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17 (номер в ЄДРСР 79161670) та підтримується у Постановах КЦС ВС від 01.07.2020р. у справі № 222/1109/17 (номер в ЄДРСР - 90202225), від 22.09.2021р. у справі № 227/3750/19 (номер в ЄДРСР 100063130) та інших.

Відповідно до цієї правової позиції, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем.

Надавши тлумачення частині третій статті 1268 ЦК України. Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) зазначив, що вона вимагає наявність фактичного проживания спадкоємця разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Отже, під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, суди першої та апеляційної інстанцій мають досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців.

Цю правову позицію підтримав КЦС ВС у постанові від 24.08.2022 року у справі № 538/2344/20 (номер в ЄДРСР 106051936).

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) зроблено висновок про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

З огляду на відсутність інших спадкоємців, то належним відповідачем по справі є Запорізька міська рада.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.

Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав однією сім`єю зі своєю матір`ю , ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,по день смерті матері ОСОБА_3 був єдиним спадкоємцем першої черги та до дня смерті не оформив право на спадщину своєї матері. ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_4 та спадкоємцем його майна за законом першої черги, оформити свої спадкові права у нотаріуса позивач не зміг через не підтвердження факту проживання ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

Таким чином існують підстави для застосування виняткового способу захисту прав позивача визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Ураховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, встановлює факт проживання ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини та визнає за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п. 3,4 ч.3 ст 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-80, 141, 206, 229, 258, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, ст.ст. 1258, 1264, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування-задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25 листопада 2025 року.

Суддя: С.А.Ширіна