Справа № 496/6614/24
Провадження № 2/496/1446/25
17 червня 2025 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пендюри Л.О.
за участю секретаря Дягилева В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав,
Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить: розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який був зареєстрований Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 14.09.2016 року складено відповідний актовий запис № 223; позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідачки на його користь сплачений судовий збір у загальному розмірі 2422 грн 40 к.
Свої вимоги мотивує тим, що з 14.09.2016 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі, від якого у них народилось дві доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час він з відповідачкою подружніх стосунків не підтримує, між ними існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу є неможливим. Вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, припинення і збереження сім`ї є неможливим. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам їхніх дітей. За таких обставин позивач просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Окрім того, позивач зазначає, що з 2022 року він самостійно виховує дітей. Відповідачка покинула родину та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться їх життям, не надає ніякої допомоги, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньок, не відвідує їх, не цікавиться навчально-виховним процесом дітей у навчальних закладах, що свідчить про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Враховуючи якнайкращі інтереси дітей, а також те, що відповідачка не підтримує стосунків з доньками протягом тривалого часу, а саме з початку війни, не цікавиться їх життям, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, беручи до уваги ухилення матері від виконання своїх обов`язків, яка не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, а від його представника ОСОБА_5 до суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась про день слухання справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, але направив до суду листа, в якому просить справу розглядати за його відсутності, висновок підтримує, прийняття рішення покладає на розсуд суду.
Приймаючи до уваги заяви представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2016 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 10).
Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с. 18, 19).
Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Враховуючи те, що сторони подружні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, неявку відповідачки суд розцінює, як небажання зберегти сім`ю, а тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим він підлягає розірванню.
Відповідно до довідки Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області № 05-13-06/351 від 28.05.2024 року про склад сім`ї зареєстрованих та проживаючих в житловому приміщенні будинку, осіб позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно погосподарської книги, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . До складу сім`ї входять: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дружина (згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства фактичного місця проживання особи № 94 від 28.05.2024 р.) не проживає та не зареєстрована; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 донька; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 донька (а.с. 20).
Із акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства фактичного місця проживання особи Яськівської СТГ від 28.05.2024 року вбачається, що під час обстеження житлово-побутових умов проживання гр. ОСОБА_1 було встановлено, що він дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з двома малолітніми дітьми. Його дружина два роки тому виїхала за кордон (а.с. 21).
Згідно з довідкою Дитячого садка «Теремок» від 28.05.2024 року дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно відвідує чергову групу Троїцького ЗДО д/с «Теремок» з 01.03.2024 року. Батько ОСОБА_6 ОСОБА_1 регулярно приводив доньку до дитячого садка, постійно цікавився її станом, поведінкою, відвідував батьківські збори та приймав участь у благоустрої дитячого садка. Мати ОСОБА_2 жодного разу не цікавилася станом та вихованням доньки у дитячому садку, батьківські збори не відвідувала. Вихованням та матеріальним забезпеченням доньки ОСОБА_6 займається батько ОСОБА_1 (а.с. 22).
Відповідно до довідки Троїцького ліцею Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області № 01-26/155 від 28.05.2024 року дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається в Троїцькому ліцеї у 1-Б класі. Батько учениці ОСОБА_1 регулярно відвідує шкільні збори, бере активну участь у навчанні і вихованні своєї доньки ОСОБА_7 . Мати ОСОБА_2 жодного разу не зверталася до школи, батьківські збори не відвідувала, не цікавилась навчанням і вихованням своєї дитини ОСОБА_4 , витрати на шкільне приладдя здійснює батько (а.с. 23).
Звертаючись до суду із позовними вимогами про позбавлення батьківських прав позивач посилається на те, що відповідачка протягом тривалого часу не підтримує стосунків з доньками, не цікавиться їхнім життям та навчанням, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не готує їх до самостійного життя.
Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Під час розгляду даної справи судом не встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а також те, що вона систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон № 2402-III) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону № 2402-III).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.
Такий правовий висновок неодноразово викладений Верховним Судом у постановах, зокрема від 24 жовтня 2024 року в справі № 199/3287/23, від 20 березня 2024 року в справі № 204/2097/22, від 07 лютого 2024 року в справі № 455/307/22 та інших.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 28 лютого 2024 року в справі № 303/4697/22, від 12 лютого 2024 року в справі № 202/1931/22 та інші).
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини під час розгляду справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2024 року в справі № 404/9387/21, від 19 лютого 2024 року в справі № 159/2012/23, від 22 листопада 2023 року в справі № 320/4384/18 та ін.
Верховний Суд наголошує, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанови Верховного Суду від 01 серпня 2024 року в справі № 366/52/21, від 07 березня 2024 року в справі № 947/7448/22, від 22 листопада 2023 року в справі № 320/4384/18, від 06 жовтня 2021 року в справі № 320/5094/19).
Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька/матері до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23).
Позивачем не наведено та не доведено існування виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку матері загрози для дітей, їх здоров`я та психічного розвитку.
Також, в матеріалах справи відсутні дані, які об`єктивно характеризують відповідачку як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, в т.ч. в частині матеріального забезпечення дітей.
У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
З матеріалів справи вбачається, що орган опіки та піклування Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по відношенню до малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням № 14/2025 від 26.02.2025 року виконавчий комітет Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області затвердив висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаний висновок органу опіки та піклування обґрунтовано тим, що відповідно до протоколу бесіди, складеного у телефонному режимі, з матір`ю дітей ОСОБА_2 стало відомо, що з родиною вона не проживає, працює за межами України. Регулярно спілкується з доньками за допомогою телефонного зв`язку, матеріально їх забезпечує. Погоджується з позбавленням її батьківських прав, мотивуючи неможливістю проживати разом з дітьми. Документи, подані заявником, не підтверджують винної поведінки матері щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також того, чи можливо змінити її поведінку в кращу сторону. Під час розгляду питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав не встановлено, що позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування та виходить з того, що при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню дітей, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.

Так, позивачем не надано, а судом не здобуто доказів того, що відповідачка є особою, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами і те, що до відповідачки застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Саме лише твердження позивача про те, що відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків не є належним підтвердженням систематичної винної поведінки відповідачки та ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Проживання матері окремо від дітей не може слугувати підставою для позбавлення її батьківських прав.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей, оскільки, окрім іншого, позивачем не доведено, а судом не встановлено, в чому саме полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення матері батьківських прав відносно них, а тому відсутні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1211 грн 20 к.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 150, 155, 164, 166 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Біляївським РВ ГУДМС України в Одеській області 28.02.2015 року, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Біляївським РВ ГУ ДМС України в Одеській області 13.10.2016 року, РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) зареєстрований 14.09.2016 року Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 223.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Біляївським РВ ГУ ДМС України в Одеській області 13.10.2016 року, РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Біляївським РВ ГУДМС України в Одеській області 28.02.2015 року, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211 грн 20 к.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 17.06.2025 року.

Суддя Л.О. Пендюра