Справа № 643/7135/25
Провадження № 2/643/3730/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., представника позивача адвоката Якутіна В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 (відповідач) на свою користь суму боргу за договором позики від 11.02.2022 в розмірі, еквівалентному 25000,00 доларів США в гривнях за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі. Ціну позову визначено у розмірі 1042728,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та відповідачем 11.02.2022 укладений договір позики, згідно з умовами якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 700000,00 грн., що еквівалентно 25000,00 доларів США, а відповідач зобов`язалась повернути грошові кошти до 11.05.2022. Відповідач зобов`язання з повернення грошових коштів не виконала.

Представник позивача в судовому засіданні 24.11.2025 заявив клопотання про передачу справи за підсудністю на розгляд Немишлянському районному суду міста Харкова.

Відповідач в судове засідання 24.11.2025 не з`явилась.

Вирішуючи на даній стадії розгляду справи питання щодо підсудності справи Салтівському районному суду міста Харкова, суд керується таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 6 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Місцем реєстрації відповідача в позовній заяві зазначена наступна адреса: АДРЕСА_1 .

Згідно з даними Довідок про реєстрацію місця проживання особи з Реєстру територіальної громади м. Харкова, а також відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач не має зареєстрованого місця проживання в м. Харкові та в Україні в цілому.

За клопотанням представника позивача судом зроблений відповідний запит з метою встановлення наявності або відсутності у відповідача статусу внутрішньо переміщеної особи, а також актуального місця перебування в разі наявності вказаного статусу.

Як вбачається з відповіді № 1990651 від 10.11.2025 з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, відповідач зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , яка відповідно до адміністративнотериторіального поділу Харківської області відноситься до Немишлянського району міста Харкова, та, відповідно, територіальної підсудності Немишлянського районного суду міста Харкова.

Таким чином, останнім відомим зареєстрованим місцем перебування відповідача є Немишлянський район міста Харкова.

З висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, викладених в постанові від 14.08.2024 у справі № 607/5535/22, вбачається, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню. У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа), то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Виходячи з вказаних вище висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, місце проживання певної особи, за адресою якого вона зареєстрована (взята на облік) як внутрішньо переміщена особа, в розумінні положень цивільного процесуального законодавства є зареєстрованим місцем перебування вказаної особи, виходячи з якого визначається підсудність відповідної справи.

За таких обставин суд констатує, що станом на час пред`явлення позову відповідач не мала реєстрації місця проживання або перебування на території, яка підсудна Салтівському районному суду міста Харкова. Будь-яких даних щодо реєстрації місця проживання відповідача в м. Харкові та в Україні судом отримано не було.

Станом на час відкриття провадження у справі в суду був відсутній доступ до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, в зв`язку з чим суд на той момент був позбавлений можливості перевірити актуальні дані щодо зареєстрованого місця перебування відповідача як ВПО.

Судом встановлено, що єдиним відомим актуальним зареєстрованим місцем перебування відповідача є адреса її реєстрації як внутрішньо переміщеної особи на території Немишлянського району міста Харкова, яка відноситься до територіальної підсудності Немишлянського районного суду міста Харкова.

Згідно з ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Вказана норма не містить обмежень щодо стадій розгляду справи, на яких суд може передати справу на розгляд іншому суду.

Згідно з ч. 2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Вказана норма регулює обов`язок суду продовжити розгляд справи виключно за умови, що справа була прийнята судом до провадження з додержанням правил підсудності.

Як вбачається з даних Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, які отримані судом після прийняття даної справи до свого провадження, справа станом на час прийняття її судом до свого провадження не була підсудна Салтівському районному суду міста Харкова.

В остаточному рішенні Європейського суду з прав людини від 20.01.2012 року у справі «Рисовський проти України» зазначено, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо відсутності підстав продовжувати розгляд даної справи по суті.

Ураховуючи викладене, суд задовольняє клопотання представника позивача та передає справу на розгляд Немишлянському районному суду міста Харкова - за зареєстрованим у встановленому законом порядку актуальним місцем перебування відповідача, виходячи з якого визначається підсудність даної справи згідно з вимогами ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Керуючись ст. 31, 32, 258 261, 353, 442, 446 ЦПК України

УХВАЛИВ

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - передати на розгляд Немишлянському районному суду міста Харкова (бульвар Богдана Хмельницького, 32/38, Харків).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Д.А. Крівцов