Справа № 145/1328/25
Провадження № 2/145/945/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.25 с-ще Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванця В. Д. ,

за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Кошельок" звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 19.12.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ "Кошельок" укладено договір № -552251 на умовах строковості, зворотності, платності, за якими відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов та правил, зазначених у договорі.

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ "Кошельок" взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_2 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 7000,00 грн, початковий строк кредитування - 22 дні, дисконтна відсоткова ставка - 1,10% на добу за початковий строк кредитування, базова процентна ставка - 2,2 % на добу за продовжений строк користування кредитом.

ТОВ "Кошельок" виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахувало грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідач вказала в особистому кабінеті, як банківська картка на яку кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно з договором № -552251 від 19.12.2021.

Згідно з п. 3.6 та п. 3.7 кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 10.01.2022 по 09.04.2022, за ставкою 2,2% на добу.

Відповідач не виконував свої зобов`язання за укладеним кредитним договором у зв`язку із чим станом на 16.09.2025 (дата подання позову) виникла заборгованість за договором № -552251 від 19.12.2021 у розмірі 15876,54 грн, яка складається із: заборгованості за сумою кредиту 5662,00 грн, заборгованості за відсотками за користування позикою - 10214,54 грн.

Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № -552251 від 19.12.2021 у розмірі 15876,54 грн, яка складається із: заборгованості за сумою кредиту 5662,00 грн, заборгованості за відсотками за користування позикою - 10214,54 грн, та понесені судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 17.09.2025 № 1783936 відомості за параметрами ОСОБА_2 не знайдені. Водночас згідно з відповідями УДМС у Вінницькій області та Слідянського старостинського округу Шпиківської селищної ради Пилипенко Ю.Г., ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому остання змінила прізвище на ОСОБА_3 .

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 23.09.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Крім того, витребувано із АТ КБ "ПриватБанк" інформацію.

Відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи належно повідомлена, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Ф.119), № відправлення 712, яке вона отримала 03.10.2025.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалась.

08.10.2025 до суду надійшла витребовувана з АТ КБ "ПриватБанк" інформація.

Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Судом установлено, що 19.12.2021 ОСОБА_1 уклала з ТОВ "Кошельок" договір № -552251 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.12зворот-17), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 7000 грн, строком на 22 дні, який було продовжено до 90 днів (п.3,6, 3,7), зі сплатою процентів 1,10 % на добу (за початковим строком) та 2,2% на добу (за продовженим строком).

Крім того, сторони погодили графік розрахунків - додаток №1 до договору.

ТОВ "Кошельок" свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 7000,00 грн, що стверджується повідомленням ПАТ "МТБ БАНК" у м. Києві від 15.07.2025 № 07/605-07/412 (а.с.23), повідомленням "XPAY Group LLC" (а.с.24) та витребуваною із АТ КБ "Приватбанк" інформацією, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_4 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 (а.с.64), випискою за договором № б/н за період з 18.12.2021 - 09.04.2022 (а.с.65-67), яка містить зарахування у сумі 7000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку із чим загальна сума заборгованості відповідача перед ТОВ "Кошельок" складає 15876,70 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 5662,16 грн, заборгованість за відсотками - 10214,54 грн, що стверджується детальним розрахунком заборгованості за договором №-552251 від 19.12.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.19-20).

До цього часу зобов`язання не виконано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Водночас суд зазначає, що ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подала, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості.

Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що ОСОБА_1 уклала договір №-552251 від 19.12.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, отримала кредит, користувалась кредитними коштами й допустила прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала погашення кредитної заборгованості, що свідчить про визнання нею боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору.

Оскільки ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконувала свої зобов`язання перед товариством, що є істотним порушенням договору, внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати суму кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, а тому суд вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Кошельок" та адвокатським бюро "Герман Гурський та партнери" 12.02.2025 укладений договір про надання правничої (правової) допомоги (а.с.43-44). До позову додано додаток до договору від 10.07.2025 про надання правової допомоги від 12.05.2025, відповідно до якої сторони погодили перелік послуг, що входять до складу правової (правничої) допомоги (а.с.45-46).

Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень статей 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ "Кошельок" витрат на професійну правничу допомогу.

Одночасно з цим, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, має невеликий обсяг досліджуваних доказів та виконаних адвокатом робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3500,00 грн.

За таких обставин суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 3500,00 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі грн 2422,40 грн, всього стягнути судових витрат 5922,40 грн (3500,00+2422,40).

Керуючись ст. 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 615, 625, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 7, 10, 12, 13, 75-79, 81, 137, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" заборгованість за кредитним договором №-552251 від 19 грудня 2021 року в розмірі: 5662,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 10214,54 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою, всього стягнути 15876 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) гривень 54 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" судові витрати в сумі 5922 (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 24 листопада 2025 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кошельок", , адреса: вул. Антонова, буд. 8А, с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, 08135.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Іванець В. Д.