Справа № 367/2255/25
Провадження №2/367/3452/2025
21.11.2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі головуючого судді Лещенко О.В.,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . Позивач просить суд:
- стягнути з відповідача 143205,40 грн матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди, спричиненої ДТП, 5500 грн витрат на проведення оцінки завданої шкоди.
У результаті зазначеної ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, відтак власнику транспортного засобу «INFINITI р.н. НОМЕР_3 , було заподіяно майнову шкоду.
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 10.07.2024 року у справі N? 367/6679/24, Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Вартість матеріальних збитків складає 464672,83, на з`ясування розміру яких він сплатив 5500 грн, які відповідач теж не виплатив. Крім того, позивач у зв`язку з ДТП переживморальні страждання, які вона оцінює в 15 000 грн.
Ухвалою Ірпінського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Сторони у встановлений законом строк заперечення щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін не подали та відзив на позовну заяву відповідачем не подано.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, зокрема не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із тим, що відповідач не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.
Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.
У результаті зазначеної ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, відтак власнику транспортного засобу «INFINITI р.н. НОМЕР_3 , було заподіяно майнову шкоду.
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 10.07.2024 року у справі N? 367/6679/24, Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Висновки суду.
Предметом позову є стягнення шкоди, завданої винуватцем ДТП, а саме вартості збитків, спричинених автомобілю та моральної шкоди.
Щодо матеріальної шкоди.
Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
В деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Згідно з ч. 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Оскільки матеріальна шкода завдана позивачу внаслідок винних дій ОСОБА_2 , він повинен відшкодовувати позивачу, як власнику пошкодженого майна, шкоду, яка визначена експертним висновком та відшкодовує витрати, пов`язані з експертною оцінкою. Доказів, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на момент ДТП, суду немає.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача відшкодування шкоди у розмірі 143205,40 грн та 5500 грн, підлягають задоволенню.
Щодо відшкодування моральної шкоди.
Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно зі ст. 23 ЦК України вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Обґрунтовуючи вимоги в частині заподіяння моральної шкоди, позивач посилалась на те що, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, в неї змінився усталений спосіб і ритм життя, вона була змушена витрачати час на проведення оцінки збитків. Ремонт автомобіля та юридичні консультації.
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Тягар доказування в сфері компенсації моральної шкоди покладається у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, на позивача, який повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок та на відповідача, який доводить відсутність протиправності та вини.
Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування.
Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.
Позивач лише посилається на те, що внаслідок ДТП йому було спричинено моральної шкоди. При цьому будь яких доказів, які б свідчили про перенесення нею моральних страждань у зв`язку з фізичним болем та стражданнями, яких вона зазнала, у зв`язку з ушкодженням здоров`я; душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього; душевних страждань, яких він зазнав, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням йому майна; приниження його честі та гідності, суду не надано.
Позивач не довів моральної шкоди, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Зрозуміло, що ДТП викликає переживання і незручності, проте ці страждання не досягли аж такого рівня моральних страждань. Крім того, усі учасники дорожнього руху повинні розуміти, що може виникнути небезпечна ситуація на дорозі і бути морально готовим до того. а не все назвати моральною шкодою.
Частиною 1 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина 4 статті 137ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано: копію договору №09/01/25-ЮП/SL від 09.01.2025 року про надання правової допомоги, акт виконаних робіт № 01 до договору №09/01/25-ЮП/SL.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням вищенаведеного, а також положень ст. 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить висновку про те, що обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, витраченого часу на її надання є неспівмірним з вартістю послуг, визначених договором, а рівень складності даної справи не вимагав того обсягу правничої допомоги та часу на її надання, як зазначено у акт виконаних робіт № 01 до договору №09/01/25-ЮП/SL.
Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати неспівмірні зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для його зменшення та стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 гривень.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на складання оцінки заподіяного збитку у розмірі 5500 грн, то суд приходить до вичновку, що воени підлягають задоволенню, оскільки їх реальність підтвердждена квитанцією від 11.10.2024 року.
Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду у розмірі 143205 (сто сорок три тисячі двісті п`ять) гривень 40 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_4 ) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1432 (одна тисяча чотириста тридцять дві) гривні 05 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_4 ) понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. (сім тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_4 ) понесені витрати на складання оцінки заподіяного збитку у розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О.В. Лещенко