УХВАЛА

24 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 462/79/24

провадження № 61-14216ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу Головного управління державної податкової служби України у Дніпропетровській області на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління державної податкової служби України у Дніпропетровській області, третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі ГУ ДПС у Дніпропетровській області, за участі третьої особи ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 01 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 01 липня 2025 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

13 листопада 2025 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області через підсистему «Електронний суд» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції помилково скасував ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду.

Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що касаційна скарга подається з порушенням строку на 7 днів, оскільки існують проблеми з фінансуванням за видатками на сплату судового збору, який було сплачено лише 11 листопада 2025 року. Враховуючи ситуацію з фінансуванням, а також незначний пропуск строку звернення до суду з касаційною скаргою, просить визнати причини пропуску такого строку поважними та поновити його.

Врахувавши наведені ГУ ДПС у Дніпропетровській областіобставини та надані на їх підтвердження докази, взявши до уваги незначний строк пропуску звернення до суду з касаційною скаргою, колегія суддів дійшла висновку, що причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними. Клопотання ГУ ДПС у Дніпропетровській області підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження - поновленню на підставі частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав: неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз наведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції встановив, що у квітні 2024 року позивач звернувся до Соборного (Жовтневого) районного суду міста Дніпра з позовом до Держави Україна в особі ГУ управління ДПС у Дніпропетровській області, за участі третьої особи ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди.

08 травня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у загальному позовному провадженні.

Ухвалою судді від 08 травня 2024 року було задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Справа призначалась судом першої інстанції до розгляду в судовому засіданні неодноразово.

Призначена до розгляду на 26 лютого 2025 року о 14 год. 00 хв. слухання не відбулось через невірне внесення до автоматизованої системи Д3 дати судового засідання з невірним часом. У судовому засіданні було оголошено перерву до 10 год. 30 хв. 01 квітня 2025 року. Повідомлено сторони.

У вказану дату з об`єктивних причин, через пошкодження будівлі суду, справа була знята з розгляду. Наступне судове засідання призначене на 19 травня 2025 року о 12 год. 00 хв.

19 травня 2025 року судове засідання також не відбулось, оскільки надійшло клопотання позивача про відкладення слухання справи у зв`язку з виконанням ним волонтерських функцій, яке було задоволене і справу призначено до розгляду на 01 липня 2025 року о 12 год. 00 хв. про що також повідомлено сторони.

У судовому засіданні 01 липня 2025 року судом першої інстанції постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Взявши до уваги, що частина судових засідань не відбулася з об`єктивних причин, а суд першої інстанції в ухвалі від 01 липня 2025 року не вказав, неявка позивача у які судові засідання є підставою для залишення позову без розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов загалом обґрунтованого висновку про недоведеність обставин, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, а отже і наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду.

Доводи касаційної скарги також не містять відомостей про те, неявку позивача у які судові засідання слід вважати повторною.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків апеляційного суду.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема статті 257 ЦПК України, не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ГУ ДПС у Дніпропетровській області на постанову Дніпровського апеляційного суду

від 01 жовтня 2025 року, якою справу направлено для продовження розгляду, є необґрунтованою.

Керуючись статтями 388, 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання Головного управління державної податкової служби України у Дніпропетровській області про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити Головному управлінню державної податкової служби України у Дніпропетровській області строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління державної податкової служби України у Дніпропетровській області на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління державної податкової служби України у Дніпропетровській області, третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали надіслати Головному управлінню державної податкової служби України у Дніпропетровській області.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович