Справа № 539/2291/25
Провадження № 2-др/539/27/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

17 листопада 2025 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участі секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Грущанського В. О.,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у місті Лубнах Полтавської області заяву представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Грущанського Владислава Олеговича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Форестал Плюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, про визнання недійсними договорів, скасування державної реєстрації, визнання права власності на транспортний засіб, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_3 через адвоката Балика І. М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Форестал Плюс» (далі ТОВ «Форестал Плюс»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, про визнання недійсними договорів, скасування державної реєстрації, визнання права власності на транспортний засіб.

Адвокат Балик І. М. в інтересах ОСОБА_3 , з урахуванням викладених у судовому засіданні уточнень, просив: визнати недійсним договір комісії від 07 травня 2024 року № 8066/24/003025 про вчинення правочинів щодо продажу транспортного засобу УАЗ 315148, 2015 року випуску, колір чорний, VIN № кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , укладений між ТОВ «Форестал Плюс» та ОСОБА_3 ; визнати недійсним акт приймання-передачі транспортного засобу від 07 травня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_3 передав, а ТОВ «Форестал Плюс» отримало транспортний засіб УАЗ 315148, 2015 року випуску, колір чорний, VIN № кузова НОМЕР_1 , укладений між ТОВ «Форестал Плюс» та ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 08 травня 2024 року № 8066/24/003025 транспортного засобу УАЗ 315148, 2015 року випуску, колір чорний, VIN № кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , укладений між ТОВ «Форестал Плюс» та ОСОБА_2 ; скасувати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , 2015 року випуску, колір чорний, VIN № кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 , від 10 травня 2024 року серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_2 ; визнати недійсним договір купівлі продажу від 05 червня 2024 року № 5343/2024/4659624 транспортного засобу УАЗ 315148, 2015 року випуску, колір чорний, VIN № кузова НОМЕР_1 , що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; скасувати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , 2015 року випуску, колір чорний, VIN № кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_6 , від 05 червня 2024 року серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на транспортний засіб УАЗ 315148, 2015 року випуску, колір чорний, VIN № кузова НОМЕР_1 ; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Форестал Плюс» солідарно на користь ОСОБА_3 судовий збір.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 08 травня 2024 року № 8066/24/003025, укладений між ТОВ «Форестал Плюс» і ОСОБА_2 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 05 червня 2024 року № 5343/2024/4659624, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Грущанський В. О. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що позов задоволено частково, тому наявні підстави для стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, по 8 000 грн на кожного.

Представник позивача адвокат Балик І. М. подав до суду заяву заперечення на клопотання представника відповідачів про стягнення коштів з позивача.

Заперечення мотивоване тим, що відсутні законні підстави перекладати на позивача витрати, які понесли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку з наданням їх правової допомоги. Спір у цій справі щодо транспортного засобу виник внаслідок незаконних дій відповідачів, що було предметом кримінального провадження. Безпідставними є твердження представника відповідачів щодо можливості переоформити спірний транспортний засіб на позивача у позасудовому порядку, оскільки вони не наділені цивільною правоздатністю розпоряджтися зазначеним транспортним засобом. Водночас відповідачі не вчиняли дії щодо добровільного розірвання договорів купівлі-продажу від 08 травня 2024 року № 8066/24/003025 та від 05 червня 2024 року № 5343/2024/4659624, докази про такі наміри до суду не подали, що свідчить про нещирість та неналежність їхньої позиції щодо досудового врегулювання спору.

Представник позивача також вказував на наявність підстав для застосування частини дев`ятої статті 141 ЦПК України.

Адвокат Балик І. М. в інтересах ОСОБА_3 просив відмовити у стягненні на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат на правову допомогу.

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Грущанський В. О. у судовому засіданні просив задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, по 8 000 грн на кожного.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення були належним чином повідомлені.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляну на таке.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правничої допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_2 здійснював адвокат Грущанський В. О., що також підтверджується: ордером на надання правничої допомоги від 01 липня 2025 року серії ВІ № 1304651, договором про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, додатком до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, додатком № 2 до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, актом прийому-передачі від 28 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року.

Відповідно до акта прийому-передачі від 28 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року загальна сума наданих ОСОБА_2 послуг з правничої допомоги становить 8 000 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 28 жовтня 2025 року № 28/10-06 адвокатом Грущанським В. О. прийнято від ОСОБА_2 8 000 грн, підстава договір про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, акт прийому-передачі від 28 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 здійснював адвокат Грущанський В. О., що також підтверджується: ордером на надання правничої допомоги від 27 червня 2025 року серії ВІ № 1255521, договором про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, додатком до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, додатком № 2 до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, актом прийому-передачі від 28 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року.

Відповідно до акта прийому-передачі від 28 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року загальна сума наданих ОСОБА_1 послуг з правничої допомоги становить 8 000 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 28 жовтня 2025 року № 28/10-08 адвокатом Грущанським В. О. прийнято від ОСОБА_1 8 000 грн, підстава договір про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року, акт прийому-передачі від 28 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 26 червня 2025 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15ц, від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19, від 19 листопада 2021 року у справі № 752/16038/19.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При повному або частковому задоволенні позову до кількох відповідачів судові витрати відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну (постанова Верховного Суду від 27 березня 2024 року у справі № 127/7331/21).

Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час розгляду справи, надав оцінку наданих на підтвердження понесених таких витрат доказів у їх сукупності, врахував характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин цієї справи, її складності та значимості дій адвоката, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру до 1 000 грн (на кожного з указаних відповідачів).

Виходячи із системного тлумачення положень статті 44, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, неправомірні дії відповідача як підстава для покладення на нього здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, передбачають свідомі недобросовісні дії, які свідчать про зловживання ним процесуальними правами.

Судом враховано, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до суду заяви про визнання позову, а у подальшому вказані відповідачі через представника у судовому засіданні заперечували щодо заявлених у справі вимог, вказували про неналежний спосіб захисту та необхідності відмови у задоволенні позовних вимог з цих підстав. Водночас у цій справі судом не встановлено недобросовісних дій відповідачів, які б свідчили про зловживанням ним процесуальними правами, що може бути підставою для застосування частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, тому доводи представника позивача в цій частині не заслуговують на увагу.

Враховуючи характер спірних правовідносин, встановлені у справі обставини, а також часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення понесених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Грущанського Владислава Олеговича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Форестал Плюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, про визнання недійсними договорів, скасування державної реєстрації, визнання права власності на транспортний засіб додаткове рішення.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

У відшкодуванні решти витрат на правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_8 ).

Відповідач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_9 ).

Відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_10 ).

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Форестал Плюс» (місцезнаходження: місто Львів, вулиця Данила Апостола, 11-А; ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Лук`янівська, будинок 62; ).

Суддя М. М. Пилипчук