УХВАЛА

24 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 766/4937/25

провадження № 61-12855ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича, заінтересована особа - акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», а також на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2021 року у справі № 766/21145/20 за позовною заявою акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії приватного виконавця, в якій просила поновити строк на звернення до суду із скаргою, скасувати постанову приватного виконавця Манікіна Д. С. від 28 серпня 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, закрити виконавче провадження; зобов`язати приватного виконавця припинити стягнення основної суми винагороди в розмірі 2 908,49 грн відповідно до частини третьої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження». В обґрунтування скарги вказала, що вважає постанову про відкриття виконавчого провадження незаконною, оскільки виконавче провадження, на її думку, відкрито на підставі виконавчого листа, строк на його пред`явлення якого закінчився. Позовні вимоги стосуються стягнення заборгованості за період з лютого 1998 року по листопад 2020 року, що виходить за межі строку позовної давності. Постанову про відкриття виконавчого провадження вона не отримувала, про її існування дізналася під час підготовки до продажу її квартири.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025 року провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця за вимогами про припинення нарахування основної винагороди закрито. У задоволенні скарги в іншій частині відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025 року - без змін.

16 та 17 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» касаційні скарги (вх. № 31570/0/220-25 від 17 жовтня 2025 року та вх. № 31689/0/220-25 від 20 жовтня 2025 року) на постанову суду апеляційної інстанції, у яких просить її скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, а також зобов`язати суд апеляційної інстанції вчинити певні процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 17 жовтня 2025 року та протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20 жовтня 2025 року для розгляду вказаних касаційних скарг визначено колегію суддів у складі: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіян О. М. та Сакара Н. Ю.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. від 21 жовтня 2025 року касаційні скарги ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків: визначитися, яку касаційну скаргу вона підтримує

(вх. № 31570/0/220-25 від 17 жовтня 2025 року чи вх. № 31689/0/220-25

від 20 жовтня 2025 року), зазначити в касаційній скарзі інших учасників справи та їх місцезнаходження, місце проживання чи перебування, підстави касаційного оскарження,перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги.

На виконання вимог вказаної ухвали Верховного Суду ОСОБА_1 30 жовтня 2025 року подала до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, у якій усунула недоліки, вказані в ухвалі Верховного Суду від 21 жовтня 2025 року, уточнила свої вимоги. Посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року, а також скасувати заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2021 року у справі № 766/21145/20 або поновити строк на його оскарження. Зазначає, що вона не була обізнана про розгляд справи № 766/21145/20, а суд не застосував наслідки спливу позовної давності та застосував подвійне стягнення. Не погоджується з постановлю приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у цій справі. Вказує, що постанову про відкриття виконавчого провадження вона не отримувала. Крім того, посилається на те, що суд апеляційної інстанції порушив її право на справедливий судовий захист, оскільки не забезпечив надання їй безоплатної правової допомоги, як внутрішньо переміщеній особі, та розглянув справу за її відсутності.

Розпорядженням Верховного Суду від 13 листопада 2025 року № 805/о/226-25 у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Білоконь О. В. призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, зокрема за касаційним провадженням 61-12855ск25.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2025 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 розподілено судді-доповідачу Синельникову Є. В., судді, які входять до складу колегії: Шипович В. В., Осіян О. М.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Щодо касаційної скарги на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2021 року у справі № 766/21145/20

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у цій частині, з огляду на наступне.

Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи.

Суд апеляційної інстанції не переглядав по суті заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2021 року у справі № 766/21145/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , у зв`язку з чимце рішення не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області

від 23 грудня 2021 року у справі № 766/21145/20 слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 394 ЦПК України.

Щодо касаційної скарги на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року у справі № 766/4937/25

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судовий контроль, метою якого є забезпечення своєчасного захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, на стадії виконавчого провадження, окрім розв`язання судом низки процесуальних питань, охоплює також і контроль, під час якого оцінюють законність дій виконавця та ухвалених ним рішень, тобто він спрямований на недопущення зловживань з боку державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Статтею 447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з частинами першою, другою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження

(далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Згідно з частинами першою, другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 449 ЦПК України зазначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2021 року у справі № 766/21145/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 26 982 грн 95 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 грн 00 коп.

Рішення набрало законної сили 03 лютого 2022 року.

На виконання вказаного рішення 31 липня 2024 року видано виконавчий лист.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д. С. від 28 серпня 2024 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 766/21145/20, виданого 31 липня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з лютого 1998 року по листопад 2020 року у розмірі 26 982 грн 95 коп. та судовий збір в розмірі 2 102 грн 00 коп. Копія постанови була направлена боржниці за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д. С. від 28 серпня 2024 року визначено для ОСОБА_1 загальну суму мінімальних витрат в розмірі 415,00 грн.

Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що виконавчий документ пред`явлено для примусового виконання в межах визначених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» строків, оскільки рішення суду у справі № 766/21145/20 набрало законної сили 03 лютого 2022 року, виконавчий лист виданий судом 31 липня 2024 року та пред`явлений стягувачем до примусового виконання 16 серпня 2024 року.

Також судами встановлено, що приватним виконавцем Манікіним Д. С. копію постанови про відкриття виконавчого провадження було надіслано за адресою ОСОБА_1 , яка була зазначена у виконавчому листі.

Посилання заявниці на те, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи № 766/21145/20, що вказаним рішенням стягнута заборгованість поза межами позовної давності, щодо подвійного стягнення заборгованості не можуть бути прийняті до уваги та оцінені у межах розгляду скарги на дії приватного виконавця, оскільки вказані обставини підлягають дослідженню в межах розгляду справи № 766/21145/20 при вирішенні спору по суті. Вказані справи не підлягають об`єднанню.

Щодо тверджень заявниці, що суд апеляційної інстанції проігнорував її клопотання про призначення їй безоплатного адвоката, оскільки вона має статус внутрішньо переміщеної особи, необхідності відкладення розгляду справи для надання адвокату часу для ознайомлення з матеріалами та розгляд справи без її особистої присутності з міркувань безпеки, Верховний Суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» передбачено, що звернення про надання одного з видів правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, або їх представниками до центру з надання безоплатної правничої допомоги в письмовій формі за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи або за місцезнаходженням органу, що здійснює дізнання, досудове розслідування, суду, слідчого судді, що розглядають справу. У зверненні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання особи, яка потребує безоплатної вторинної правничої допомоги, поштова адреса, номери засобів зв`язку, викладається суть питання, для вирішення якого особа звертається за безоплатною вторинною правничою допомогою, та зазначається її належність до категорії осіб, які мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу. Письмове звернення підписується такою особою або її представником та подається до центру з надання безоплатної правничої допомоги особисто або надсилається поштою.

З аналізу Порядку організації та надання безоплатної правничої допомоги міжрегіональними центрами з надання безоплатної правничої допомоги, затвердженого наказом Координаційного центру з надання правничої допомоги від 03 червня 2025 року № 24, вбачається, що безоплатна правнича допомога надається на підставі звернення клієнта або його представника.

Пунктом 15 вказаного Порядку врегульовано, що звернення про надання БВПД подаються клієнтами, які досягли повноліття, або їх представниками до центру в письмовій формі за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування клієнта або за місцезнаходженням органу, що здійснює дізнання, досудове розслідування, суду, слідчого судді, що розглядають справу. Таке звернення подається клієнтом або його представником особисто або надсилається поштою.

Згідно з пунктом 27 Порядку працівник центру приймає заяву клієнта або його представника про надання БВПД разом з документами (копіями документів, завіреними в установленому порядку), що ідентифікують клієнта та підтверджують його належність до відповідної категорії суб`єктів права на БВПД.

Таким чином, ОСОБА_1 мала можливість самостійно звернутися до центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, статтею 372 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_1 була обізнана про призначене на 01 жовтня 2025 року судове засідання у суді апеляційної інстанції, що вона підтверджує у касаційній скарзі, посилається на те, що нею було направлено до суду апеляційної інстанції 12 вересня 2025 року заяву та клопотання про призначення безоплатного адвоката та розгляд справи без її особистої участі. Водночас, суд апеляційної інстанції не є суб`єктом надання безоплатної вторинної правничої допомоги, не наділений повноваженнями на призначення адвоката. Суб`єктами надання безоплатної вторинної правничої допомоги в Україні є: центри з надання безоплатної правничої допомоги; адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не виявлено порушення судами попередніх інстанцій наведених вище норм ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження». Правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій вказаних вище норм права не викликає розумних сумнівів.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025 року за результатами розгляду скарги по суті (не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи) та постанову Херсонського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича, заінтересована особа - акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», а також на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2021 року у справі № 766/21145/20 за позовною заявою акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович