Справа № 538/1610/25
Провадження № 2/538/983/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Бондарь В.А.

за участю секретаря судового засідання - Горілей Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лохвицького районного суду Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача директор товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» Поляков О.В. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути із відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №974103204 від 17.08.2022 року в розмірі 53226,00 грн, судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 17.08.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №974103204 на суму 7750,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 5AZE83G2. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок: перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові у розмірі 7750,00 грн 17.08.2020 року на банківську карту НОМЕР_1 , яку відповідачка вказала в заявці. Відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання, не здійснила повернення суми наданого їй кредиту і процентів, нарахованих в строк користування кредитом, в повному обсязі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості на загальну суму 53226, 46 грн. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача, шляхом укладення наступних договорів факторингу. З огляду на неналежне виконання відповідачем взятих зобов`язань, та наявність заборгованості, позивач вимушений звернутись до суду та просить вказаний борг стягнути із відповідача на користь позивача в примусовому порядку.

28 листопада 2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01. 08.08.2023 року. На виконання договору факторингу № 28/1118-01 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» підписали Реєстр прав вимоги № 167, за яким від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним та передано ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Онлайн Фінанс» (далі ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено договір факторингу №05/0820-01, на виконання умов якого підписали Реєстр прав вимоги №11 від 31.08.2022, згідно з яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача.

08 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача перейшло позивачеві. Відповідно до Реєстру Боржників б/н від 08.07.2025 р. за договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 53226,43 грн.

06.11.2025 року від відповідачки надійшов відзив на позов, в якому зазначила, що у неї відсутні будь-які юридичні відносини з ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», так і з ТОВ "Манівео". Вона ніколи не укладала кредитних договорів з зазначеними вище юридичними особами, також з іншими фінансовими компаніями чи банком. Відповідачка зазначає, що ніколи не входила на жодні сайти кредитних спілок та не вчиняла ніяких дій направлених на отримання кредитних коштів. Також зазначила, що позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, що підтверджують належність їй мобільного телефон, на який був направлений одноразовий СМС-код для підтвердження операції, також відсутня належна автентифікація, підпис та будь-які докази, що підтверджують факт одержання нею коштів. Окрім того відповідачка просила застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовної заяви ТОВ ФК «ЕЙС».

06.11.2025 року представник ТОВ ФК «ЕЙС» Поляков О.В. надав відповідь на відзив, в якому заперечує щодо доводів та пояснень відповідача, які зазначені у відзиві на позовну заяву. Позивач вказує, що при заповненні заявки на кредит відповідачка особисто обрала суму кредиту, строк кредитування та мала змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Щодо використання електронного підпису та факту надання позивачем оригіналу кредитним договору відповідач наголошує, що ОСОБА_1 підписала кредитний договір за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, відповідно до закону України «Про Електрону комерцію». Відповідачка ознайомилася з усіма істотними умовами за допомогою надісланих повідомлень оферти та надала згоду шляхом введення одноразового ідентифікатора.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового засідання, надала відзив на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 17.08.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №974103204 на суму 7750,00 грн. шляхом обміну електронними повідомленнями.

Відповідно до п.1.1 Договору, товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 7750 грн 00 коп. (сім тисяч сімсот п`ятдесят грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3., п. 1.4. або п. 1.5. цього Договору. В п. 1.2. договору зазначено, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту. Згідно п. 1.3. Договору на період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування.

ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти.

Згідно платіжним дорученням ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало позичальнику на її особисту банківську карту НОМЕР_1 , яку відповідачка вказала в заявці кошти в сумі 7750,00 грн.

28 листопада 2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01. 08.08.2023 року. На виконання договору факторингу № 28/1118-01 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» підписали Реєстр прав вимоги № 167, за яким від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним та передано ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Онлайн Фінанс» (далі ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено договір факторингу №05/0820-01, на виконання умов якого підписали Реєстр прав вимоги №11 від 31.08.2022, згідно з яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача.

08 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача перейшло позивачеві. Відповідно до Реєстру Боржників б/н від 08.07.2025 р. за договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 53226,43 грн.

ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивач не здійснювали жодних нарахувань за Кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони Відповідачки не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним Договором.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 974103204 від 17.08.2020 року становить 53226,43 грн, яка складається з:

- заборгованість по тілу кредиту - 7742,52 грн,

- заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредит - 45483,91 грн.

Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

При заповненні Заявки на кредит Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. З урахуванням наведеного, встановивши, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідних договорів недійсними. Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22).

Доказами накладеннями електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QRкод - матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації Договору Позичальника.

Одноразовий персональний ідентифікатор - 5AZE83G2 направлено Відповідачу 17.08.2020 о 10:53:05 год. на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів НОМЕР_2 , одноразовий персональний ідентифікатор введено Відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 17.08.2020 о 10:53:31. Верховний Суд у постанові від 04.12.2023 №212/10457/21 прийшов до висновку, що Позивач не довів, що телефонний номер, з використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором кредитних договорів, йому не належить. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові № 233/1469/21 від 31.08.2021.

Суд відхиляє доводи відповідача застосування строку позовної давності, оскільки згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 211 від 11.03.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами і доповненнями, якою встановлено з 12.03.2020 р. на усій території України карантин.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 р. № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 р.

Поряд з цим, на момент подачі позовної заяви діяли положення п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 2102-IX, відповідно до яких, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З огляду на викладене, враховуючи строки початку перебігу позовної давності та продовження законом строків позовної давності на строк дії карантину та воєнного стану в Україні, також враховуючи, що позовна заява подана 01.09.2025 року, суд дійшов до висновку, що строк звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості позивачем не пропущено.

Отже вимоги позивача визнаються судом повністю обґрунтованими.

Враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором № 974103204 від 17.08.2020 не була погашена відповідачем своєчасно та добровільно, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено право позивача на належне виконання умов зазначеного кредитного договору, а тому вимога позивача, щодо стягнення заборгованості за вказаним договором є правомірною та підлягає задоволенню в повному обсязі, а відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором в сумі 53226, 43 грн.

Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн, що підтверджується договором №09/07/25-01 від 09.072025 р., додатковою угодою №0 від 09.07.2025 р. до договору, актом прийому-передач наданих послуг по Договору надання правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ідентифікаційний код юридичної особи в заборгованість за Кредитним договором № 974103204 від 17.08.2020 у розмірі 53 226,43 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ідентифікаційний код юридичної особи в судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Бондарь