УХВАЛА

24 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 346/1825/25

провадження № 61-298вп25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянув клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Волошиної Олени Вікторівни, про визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на дитину, а також визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю.

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області ухвалою від 08 серпня 2025 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Волошиної О. В. про роз`єднання позовних вимог, передачу справи за підсудністю та вжиття відносно позивача заходів за зловживання процесуальними правами, задовольнив частково. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, роз`єднав. Виділив у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Виділив у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. Передав роз`єднані матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. В решті частин клопотання відмовив.

22 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Волошина О. В. подала до Верховного Суду заяву про визначення підсудності справи № 346/1825/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, у порядку статті 29 ЦПК України.

Верховний Суд ухвалою від 24 жовтня 2025 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Волошина О. В., про визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини у справі № 346/1825/25.

20 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Волошина О. В. подала до Верховного Суду заяву про визначення підсудності справи № 346/1825/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, у порядку статті 29 ЦПК України.

Верховний Суд вважає, що у визначенні підсудності справи слід відмовити

з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право

в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпередбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом,

який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною першою статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно частини десятої статті 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має

в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися

за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ

про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою

без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Аналіз наведеної норми процесуального права дає підстави для висновку,

що суддя Верховного Суду визначає підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Доказами проживання громадянина України за її межами можуть бути: довідка

про перебування на консульському обліку в дипломатичній установі України, документи, видані в країні перебування (посвідка на проживання, інші офіційні документи, що підтверджують законне перебування в іншій країні).

Відповідно до статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло,

в якому вона проживає постійно або тимчасово.

З наданих до клопотання про визначення підсудності доказів вбачається, що ОСОБА_1 на підтвердження свого місця проживання за кордоном за адресою: АДРЕСА_1 , надав копії довідки про зайняття підприємницькою діяльністю від 08 травня 2025 року, договорів оренди житлового приміщення від 05 жовтня 2024 року, строком до 05 жовтня 2025 року та від 06 жовтня 2025 року, строком до 06 жовтня 2026 року. Також заявник надав копії довідки з універсальної електронної системи реєстру населення (PESEL) від 29 жовтня 2025 року та повідомлення про надання номера в універсальній електронній системі реєстру населення (PESEL) від 20 червня 2024 року.

Згідно з довідкою Національної Поліції України від 07 травня 2025 року ОСОБА_2 , 03 червня 1996 року, перетнула кордон Республіки Польща у напрямку в`їзд - 05 березня 2025 року.

Водночас аналіз рішень Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що позов ОСОБА_2 подала у квітні 2025 року.

За правилами статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися

на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З долучених до клопотання копій документів не можливо встановити, що ОСОБА_2 проживає за кордоном, оскільки надані відомості не свідчать про її проживання за межами України, тому відсутні підстави для визначення підсудності за правилами статті 29 ЦПК України.

Тимчасове перебування громадян України за межами України

не є підставою для визначення підсудності судових справ за їх участю Верховним Судом.

Вказаний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 05 квітня 2024 року

у справі № 638/16989/23 (провадження № 61-84вп24).

Зважаючи на викладене та враховуючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1

є громадянами України, проте належні та допустимі докази, що підтверджують факт постійного місця проживання ОСОБА_2 за межами України, матеріали справи

не містять, тому відсутні підстави для визначення підсудності цієї справи Верховним Судом.

Керуючись статтею 29 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Волошиної Олени Вікторівни, про визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини у справі № 346/1825/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко