Справа № 504/1401/25
Номер провадження 2/504/2342/25
05.11.2025с-ще Доброслав
Доброславський районний суд Одеської області у складі:
судді Литвинюк А.В.
секретаря судового засідання Данько Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», в особі представника Вовк Олени В`ячеславівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,-
В обґрунтування позову представник ТОВ «ООЕК» зазначила, що ТОВ «ООЕК» з 01.01.2019 року є постачальником універсальних послуг, на якого покладений спеціальний обов`язок щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Одеської області, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 62, ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії». Реєстр Електропостачальників, які отримали доступ до електричних мереж Оператора, системи розподілу електричної енергії Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» (надалі АТ «ДТЕК Одеські Електромережі»), публічно розміщений на сайті останнього. У зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31.12.2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом (в Одеській області це АТ «ДТЕК Одеські Електромережі») автоматично, без додаткової згоди самих споживачів почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника електричної енергії (в Одеській області це ТОВ «ООЕК») на умовах раніше укладених договорів. Такий порядок прямо врегульований п. 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 2 та п. 4 Постанови № 312 від 14.03.2018 року про затвердження «Правил роздрібного ринку електричної енергії» (скорочено ПРРЕЕ).
Як вказано представником позивача у позовній заяві, з 01.01.2019 року відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 8 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (скорочено НКРЕКП) № 312 від 14.03.2018 року «Про затвердження Правил poздрібного ринку електричної енергії», абз. 14 пп. 1.1.2; ч. 3 пп. 3.1.6; абз. 1-2 пп. 3.1.7; абз. 1-2 пп. 3.2.1; абз. 1 пп. 3.2.5; пп. 3.3.1; пп. 3.3.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені Постановою HKPEKП № 312 від 14.03.18 року (дaлi - ПРРЕЕ), постачання електричної eнepгiї побутовим споживачам здійснюється ня підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розроблений ТОВ «OOEK» на підставі типового договору (додаток № 6 до ПPPEE), а також публічної комерційної пропозиції № 1-УП «Споживач: індивідуальний побутовий споживач, колективний побутовий споживач» (що є невід`ємною частиною та додатком № 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг), які опубліковані на офіційному сайті, а також в газеті «Одеські вісті» від 29.12.2018 року № 99. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному сайті постачальника універсальних послуг, а також в засобах масової інформації, i не потребує двостороннього підписання паперової форми договоpy. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії, про що прямо передбачено абз. 5 п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії›.
У позові представник позивача також вказує, що між ТОВ «OOEK» та побутовим споживачем ОСОБА_1 , що мешкає та є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному сайті, а також в газеті «Одеські вісті» від 29.12.2018 року № 99, на умовах раніше укладеного, договору з AT «ДТЕК Одеські електромережі» як з постачальником за регульованим тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електроенергії та частковою оплатою спожитої електричної енергії. Згідно умов договору ТОВ «ООЕК» постачало електричну енергію на об`єкт побутового споживача, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Для проведення розрахунків ТОВ «ООЕК» на ім`я побутового споживача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_3 .
Окрім того, представник позивача зазначає, що ТОВ «ООЕК» від АТ «ДТЕК Одеські електромережі», як від оператора системи розподілу, були отримані дані (лист АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про обсяги споживання електричної енергії, засвідчений електронним підписом у відповідності до вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги»), щодо фактичного споживання електричної енергії за особовим рахунком № НОМЕР_3 за ці розрахункові періоди. З отриманих даних вбачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_3 станом на дату надання інформації АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за період з жовтня 2022 року по вересень 2024 року було спожито 9206 кВт/год електричної енергії на суму 20 636,34 грн. Боржником в указаний період здійснено оплату спожитої електричної енергії в загальному розмірі 15 360,00 грн. Факт споживання електричної енергії боржником, відповідно до вимог ПРРЕЕ та абз. 5 п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», на думку представника позивача, доведено та договір про постачання електричної енергії вважається укладеним.
Підсумовуючи, представник позивача зазначила, що несплата ОСОБА_1 вартості спожитої електричної енергії у розмірі 5 276,34 грн є підставою для захисту прав та інтересів ТОВ «ООЕК» в судовому порядку на підставі ст. 16 ЦК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025 року, справу розподілено судді Литвинюк А. В.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.04.2025 року відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», в особі представника Вовк Олени В`ячеславівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 02.07.2025 року о 09:00 годині в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2). Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Виходячи зі змісту ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
За правилами, визначеними нормою ст. 178 ЦПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.
Згідно ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Як вбачається з матеріалів справи, відзив на позовну заяву від відповідачки до суду не надходив, відповідно, відповідачка у справі не скористалася правом на подання до суду відзиву на позовну заяву в установлені строки. Відтак, суд вважає належним вирішувати справу за наявними матеріалами.
25.04.2025 року, набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» № 4273-IX. Додатком до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII встановлено заміну найменування Комінтернівського районного суду Одеської області на Доброславський районний суд Одеської області.
Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 30.06.2025 року задоволено клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» - Вовк Олени В`ячеславівни про проведення судових засідань в режимі відеоконференції та вирішено судові засідання у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», в особі представника Вовк Олени В`ячеславівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням представником Вовк Оленою В`ячеславівною власних технічних засобів, за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «EasyСon».
Судове засідання у справі, призначене на 02.07.2025 року о 09:00 годині в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «EasyСon» не відбувалось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та було відкладено на 05.11.2025 року о 12:30 годині.
У судове засідання у справі, призначене на 05.11.2025 року о 12:30 годині представник ТОВ «ООЕК», Вовк Олена В`ячеславівна та відповідачка у справі ОСОБА_1 не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили.
Про дату, час та місце розгляду справи учасники повідомлялися належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України.
Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки, належним чином повідомлена відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася у судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив на позовну заяву, суд вважає за доцільне у даній справі провести заочний розгляд.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що з 01.01.2019 року ТОВ «ООЕК» є постачальником універсальних послуг, на якого покладений спеціальний обов`язок щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Одеської області, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 62 Закону України «Про ринок електричної енергії».
У зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31.12.2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом (в Одеській області це АТ «ДТЕК Одеські електромережі») автоматично, без додаткової згоди самих споживачів, почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника електричної енергії (в Одеській області це ТОВ «ООЕК») на умовах раніше укладених договорів.
Встановлено, що між ТОВ «ООЕК» та ОСОБА_1 договір про надання послуг з розподілу електричної енергії у письмовій формі не укладався.
При цьому, ТОВ «ООЕК» постачає електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач використовує електричну енергію для власних потреб відповідно до відкритого особового рахунку № НОМЕР_3 .
Отже, судом встановлено, що відповідачка є споживачем послуг ТОВ «ООЕК», оскільки проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично споживає надані позивачем послуги.
Відповідно до п. 2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року (надалі - ПРРЕЕ), укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
Згідно з п. 1.2.1. ПРРЕЕ, на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.
Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.
Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому та частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Судом встановлено, що між ТОВ «ООЕК» та відповідачем у справі, ОСОБА_1 , наявні фактичні договірні правовідносини, що підтверджується відкриттям особового рахунку № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
У разі, якщо сторони виконують умови договору, а саме, відбувається постачання електроенергії за вказаною адресою, а споживачем здійснюється споживання та оплата за надані послуги, то договір вважаться фактично укладеним навіть у тому випадку, якщо йому не надано обумовленої законом форми.
Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ, які регулюють відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов`язані: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладеного договору; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб; надавати розрахункові документи на вимогу представників електропостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показам засобу комерційного облік та інше.
Споживач несе відповідальність за прострочення платежів за електричну енергію та зобов`язаний здійснювати оплату за спожиту електричну енергію відповідно до показань приладу обліку за платіжними документами, які виписуються Постачальником, у термін, який вказаний в рахунку для сплати за фактично укладеним договором.
Згідно з п. 4.12 ПРРЕЕ, плата за спожиту електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем.
Відповідно до загальних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Закон України «Про ринок електричної енергії» регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної енергії за нормами якого, постачання електричної енергії - це продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії, а споживачі енергії - це фізичні особи, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
Згідно з розрахунком, наданим суду позивачем вбачається, що ОСОБА_1 своїх зобов`язань по оплаті спожитої електричної енергії не виконала в повному обсязі, у зв`язку з чим її заборгованість перед позивачем складає 5 276,34 грн.
У ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2) зміна умов зобов`язання;
3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи вказують на наявність підстав для стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ООЕК» заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 5 267,34 грн.
Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд доходить наступного висновку.
Згідно ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за правилами ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.
У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указами Президента України дія воєнного стану продовжена і триває дотепер.
Кабінетом Міністрів України 05.03.2022 року прийнято постанову № 206 «Деякі питання оплати житлово- комунальних послуг у період воєнного стану», якою установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості № 285 від 15.05.2015 року). Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Разом з тим, Постановою № 1405 від 29.12.2023 року Кабінет Міністрів України установив, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).
Відповідно до згаданої постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29.12.2023 року, мораторій на відключення комунальних послуг продовжуватиме діяти лише на окупованих територіях і там, де тривають бойові дії. Для решти споживачів комунальних послуг, згідно з постановою, відновлено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних за несплату житлово-комунальних послуг.
Отже, за період з 24.02.2022 року до 30.12.2023 року (дата набрання постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29.12.2023 року законної сили) діяв мораторій на нарахування відсотків та інфляційних збитків.
Позивачем було надано суду належним чином здійснений розрахунок інфляційних нарахувань у сумі 516,59 грн (за період з 01.01.2024 року до 01.04.2025 року) та 3 % річних у сумі 214,71 грн (за період з 01.01.2024 року до 01.04.2025 року) за несвоєчасну оплату за електроенергію по клієнту ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_3 .
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача ТОВ «ООЕК» щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_1 інфляційні нарахування у розмірі 516,59 грн та 3% річних у розмірі 214,71 грн за період з 01.01.2024 року до 01.04.2025 року.
Разом з тим, відповідачкою не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів на підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідачка не скористалася.
Щодо повернення надміру сплаченого судового збору суд доходить наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно зі змістом ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:
1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;
2) повернення заяви або скарги;
3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;
4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);
5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
Повернення помилково або надміру сплаченого судового збору (без подальшого звернення до суду, на рахунок іншого суду тощо) здійснюється відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 року (надалі Порядок № 787).
Згідно з п. 3 розділу I Порядку № 787, повернення (перерахування) платежів у національній валюті здійснюється на рахунки отримувачів коштів, відкриті в банках або небанківських надавачів платіжних послуг, або Казначействі, вказані у поданні (висновку, повідомленні) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, органів, які ведуть облік заборгованості в розрізі позичальників.
Постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 16.02.2011 року «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету» визначено, що суди є органами, що контролюють справляння надходжень бюджету за кодами бюджетної класифікації 22030100 «Судовий збір».
Пунктом 5 розділу I Порядку № 787 визначено, що повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
Заява про повернення (перерахування) коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню, із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), дата та номер судового рішення, яке набрало законної сили (у разі повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (за згодою), сума коштів, що підлягає поверненню (перерахуванню), причина повернення (перерахування) коштів з бюджету, найменування банку або небанківського надавача платіжних послуг, місцезнаходження банку (у разі повернення коштів в іноземній валюті (латиницею)), в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).
Разом із заявою про повернення (перерахування) коштів з бюджету платником подається до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, оригінал або копія платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.
Таким чином, для повернення помилково або надміру сплаченого судового збору платнику необхідно звернутися із окремою заявою про повернення коштів з бюджету до суду, на рахунки якого було сплачено судовий збір, та долучити до відповідної заяви оригінал або копію платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.
Враховуючи те, що процедура повернення помилково або надміру сплаченого судового збору регулюється окремим порядком, а також те, що в даному випадку вимога про повернення надміру сплаченого судового збору не є предметом спору та не стосується відновлення порушеного права позивача відповідна вимога ТОВ «ООЕК» про повернення надміру сплаченого судового збору у розмірі 302,80 грн задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що задоволенню підлягають дві позовні вимоги немайнового характеру за які позивачем було сплачено судовий збір, з відповідача слід стягнути судові витрати позивача в частині сплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 89, 128, 133, 141, 263, 264, 280 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 16, 509, 526, 611, 612, 625, 633, 634, 638, 639, 641, 642 Цивільного кодексу України, суд,
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», в особі представника Вовк Олени В`ячеславівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя : Литвинюк А. В.