Справа №442/6052/25
Провадження №2/442/1858/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі :

головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Денис Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

11.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання їхнього шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від його доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позову покликається на те, що 14.05.2013 уклала шлюб з ОСОБА_2 . Після одруження вони проживали в АДРЕСА_1 , де у них народилися діти: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які з дня народження зареєстровані разом з нею за вказаною вище адресою. Однак, після погіршення їхніх з чоловіком стосунків вона разом з дітьми перейшла проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

Впродовж їхнього шлюбу з відповідачем, у них не склалося подружнє життя. Це зокрема проявляється у тому, що у них різні погляди на життя, вони не реагують на пропозиції та зауваження один одного. Як наслідок, їхні інтереси та погляди на життя стали різними, у них відсутні один до одного почуття поваги та кохання. На цьому ґрунті неодноразово винкали непорозуміння та конфлікти. З часом виявилось, що вони є різні люди, а це в результаті призвело до того, що вони не підтримують жодних подружніх стосунків і впродовж тривалого часу проживають окремо один від одного. Вона неодноразово зверталась до чоловіка з проханням примиритись та повернутись в сім`ю, однак це не дало жодного позитивного результату. На сьогоднішній день їхня сім`я існує формально , тому подальше збереження шлюбу є недоцільним та на шкоду кожному з них.

Вказує, що між ними не виникає спору щодо місця проживання їхніх малолітніх дітей, тому після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом з нею за вище вказаною адресою.

Однак, відповідач проживаючи окремо, тривалий час зовсім не приймає участі в утриманні та вихованні їхніх неповнолітніх дітей. У той же час, вона працює в школі та їй самотужки важко утримувати дітей, а життя вимагає здійснення значних витрат задля забезпечення належного утримання дітей з метою їх гармонійного розвитку та виховання.

Зі свого боку відповідач не допомагає їй ні власною працею (зокрема у вихованні дітей, у придбанні продуктів харчування, одягу для дітей, речей повсякденного вжитку та гігієни, тощо), ні коштами, що водночас спонукає її звертатися до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Їй достеменно відомо, що відповідач працює у Христищинському відділенні бурових робіт, і має регулярний дохід, розмір якого становить на місяць щонайменше 35000,0 грн., а тому взмозі сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі.

Ухвалою від 19.08.2025 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено відповідачу.

Позивачка просила проводити розгляд справи у її відсутності.

Відповідач позов визнав в частині розірвання шлюбу. Щодо стягнення аліментів заперечив. Пояснив, що діти половину часу проживають з ним, він забезпечує їх всім необхідним: продуктами харчування, одягом та всім необхідним. Він працює вахтовим методом і два тижні, коли його немає, діти йдуть проживати до своєї матері.

Адвокат відповідача Урдей М.Ф. вказав, що діти зареєстровані разом з відповідачем, проживають разом з ним та перебувають на його утриманні, а тому підстав для стягнення аліментів немає. Подав заяву про виклик свідків та долучення доказів.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.05.2013 ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Дрогобицькому району управління юстиції у Львівській області, про що у Книзі реєстрації шлюбів здійснено відповідний актовий запис за № 25, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 14.05.2013.

У такому шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ) та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Що стосується стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_2 в присутності психолога ОСОБА_7 суду пояснив, що він разом з сестрою ОСОБА_4 проживають разом з батьком на АДРЕСА_3 . Мама проживає окремо біля залізничного вокзалу. Коли батько їде на роботу, вони йдуть на цей час до матері. Батько забезпечує їх продуктами харчування та всім необхідним. Батько перебуває на роботі два тижні і в цей період про них дбає мама.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що є сусідом ОСОБА_2 і знає його вже багато років. ОСОБА_2 працює вахтовим методом і тільки два тижні в місяць є вдома. В цей час з ним проживають його неповнолітні діти. Він водить їх до школи, забезпечує всім необхідним.

З довідки №104 від 27.10.2025, виданої Гімназією №8 Дрогобицької міської ради Львівської області, встановлено, що ОСОБА_2 бере активну участь у вихованні дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , приділяє багато уваги дітям, спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дітей та під час перебування у міжвахтовий період вдома батько приводить і забирає дітей зі школи.

З Витягу № 012501/11-2025 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 (позивачка), ОСОБА_2 ( відповідач) та їхні неповнолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Отже, судом встановлено, що як позивач так і відповідач беруть однакову участь у вихованні та утриманні неповнолітніх дітей. Діти половину місяця проживають з батьком, а половину з матір`ю. Позивачкою не доведено факту самостійно утримання дітей. Зважаючи на вищевикладене, підстав для стягнення аліментів з відповідача суд не вбачає, оскільки сторони свій обов`язок, передбачений ст. 180 СК України по утриманню дітей виконують добровільно.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнена від сплати судового збору щодо вимоги про стягнення аліментів, а в задоволенні позову відмовлено, то судовий збір слід покласти на рахунок держави. Оскільки позов про розірвання шлюбу задоволено, тому з відповідача в користь позивачки слід стягнути судовий збір за вимогу щодо розірвання шлюбу в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14.05.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Дрогобицькому району Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №25.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити без змін.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей відмовити.

Рішення суду, після набрання ним чинності, направити до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації факту розірвання шлюбу.

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 24.11.2025.

Суддя А.П. Хомик