ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5808/23 Номер провадження 22-ц/814/3529/25Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І. І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Карпушина Г.Л., Пилипчук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 червня 2025 року та додаткове рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 липня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просила стягнути 800 доларів США по курсу НБУ на день винесення рішення та судові витрати по справі.

Вказувала, що маючи намір придбати квартиру, побачила в інтернеті оголошення агентства «Супермаркет Новобудов» про продаж квартири АДРЕСА_1 .

Оглянувши квартиру в присутності ОСОБА_2 та представника агентства, вони домовилися через кілька днів укласти договір про наміри та передати завдаток для подальшого нотаріального укладення договору купівлі-продажу.

29.04.2023 вона уклала ОСОБА_2 договір про наміри щодо купівлі-продажу вказаної квартири, визначивши її вартість в 40100 дол. США та в цей же день в присутності представників агентства як покупець передала ОСОБА_2 200 доларів США та 8000 грн., що в цілому становило на той момент 400 дол. США.

Разом з тим відповідач не повідомив про суттєві приховані недоліки в квартирі, а саме: у вітальні з правої сторони від централізованої системи опалення був відключений радіатор опалення та він не працював. Також голова ЖБК «Буревісник» повідомила, що по всьому будинку підтікає покрівля на даху.

Між тим, в договорі про наміри не були зазначені недоліки, що суттєво впливають на функціонування квартири, в зв`язку з чим вона повідомила ріелторів про необхідність усунення недоліків до продажу квартири, на що отримала відповідь, що власник квартири ОСОБА_2 приїде тільки на укладання угоди до нотаріуса та нічого робити не буде, оскільки не вважає, що квартира має приховані недоліки.

В призначений для укладання договору купівлі - продажу день угода не відбулася, оскільки на її думку ріелтори її відмінили, але їй про це не повідомили.

В подальшому вона звернулася засобами поштового зв`язку до ОСОБА_2 з вимогою про повернення коштів, які він отримав в якості завдатку, про те на її звернення він не зреагував, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 липня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 14045,80 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку про їх недоведеність.

Не погодившись з ухваленим по справі рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вказує, що суд невірно оцінив договір про наміри щодо купівлі-продажу квартири, оскільки останній в порушення норм цивільного законодавства не посвідчений нотаріально, а отже є нікчемний та не тягне за собою жодних правових наслідків, тому ОСОБА_4 зобов`язаний повернути їй кошти, які він отримав як завдаток.

Також ОСОБА_1 подана апеляційна скарга на додаткове рішення суду, в якій вона просить скасувати останнє, зважаючи що розмір витрат є неспівмірним заявленим позовним вимогам, вона має незадовільний майновий стан та в неї відсутні джерела доходу.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до наступного висновку.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, під час перебування в шлюбі відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 14.08.2018 придбано у власність квартиру АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на дружину

29.04.2023 між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_2 (продавець) було укладено письмовий договір про наміри щодо купівлі-продажу нерухомості, відповідно до якого покупець ОСОБА_1 передала продавцю ОСОБА_2 , завдаток, що входить у вартість предмету нерухомості, що складає еквівалент 400 дол. США.

Пунктом 1.1. договору передбачено, що продавець має намір продати, а покупець має намір купити квартиру АДРЕСА_1 , за суму, що складає еквівалент 40100 дол. США.

Відповідно до п.п. 2.1., 3.1. договору, визначено обов`язком покупця є купівля квартири в продавця включно до 14.05.2023, а обов`язком продавця - продаж вказаного об`єкта нерухомості не пізніше 14.05.2023.

Згідно п. 4.1. договору, покупець у момент підписання даного договору надає продавцю завдаток, що входить у вартість об`єкту нерухомості, що складає еквівалент 400 доларів США.

При невиконанні продавцем своїх зобов`язань, перелічених у п. 3.1. Договору, він зобов`язаний повернути покупцю завдаток у подвійному розмірі, надати письмову відмову від наміру купівлі-продажу протягом однієї доби з моменту прийнятого рішення, а також продавець зобов`язується виплатити покупцю штраф-неустойку (п.5.2. Договору).

24 травня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Посилаючись на приховування продавцем скритих недоліків квартири та її подальший продаж іншій особі, ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою про стягнення з відповідача як продавця коштів, отриманих від неї в якості завдатку в подвійному розмірі, оскільки останній порушив свої зобов`язання.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд дійшов висновку, що передана позивачем відповідачу сума є завдатком, а отже не підлягає поверненню позивачу як покупцю внаслідок її відмови від укладання договору купівлі-продажу квартири.

При цьому, суд встановив, що позивач була обізнана щодо характеристик квартири, відвідувала та оглядала останню та не надала в ході судового розгляду доказів на підтвердження обставин щодо приховання власником квартири її недоліків, посилаючись на наявність яких позивач відмовилась від придбання житла.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Оскільки договору купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачкою грошова сума у загальному розмірі 400 дол. США є авансом, який підлягав поверненню, а відтак не може розглядатись як завдаток.

Враховуючи наведене та положення статті 570 ЦК України необхідно дійти висновку, що сума, отримана відповідачем як власником квартири та її майбутнім продавцем за своєю правовою природою є авансом, оскільки сторонами не було дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого було передано кошти.

Зазначене узгоджується з усталеною в даних правовідносинах практикою Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року N 461/5297/16-ц (провадження N 61-22017св18).

Посилання позивача на те, що саме з вини ОСОБА_2 , який спочатку приховав суттєві недоліки в квартирі, а потім відмовився їх усувати та уклав договір купівлі - продажу з іншим покупцем, що сприяло не укладанню між ними основаного договору, а відтак останній несе відповідальність по поверненню їй завдатку в подвійному розмірі, є безпідставними.

Разом з цим, на користь позивача підлягають поверненню сплачені нею відповідачу кошти, які за своєю правовою природою є авансом, оскільки їх повернення не залежить від того, з вини якої сторони не відбулося укладення основного договору.

Між тим, зазначені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, який вирішив спір з порушенням норм матеріального права, безпідставно визнав передані позивачем кошти завдатком, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для судового захисту прав позивача.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції як постановлене з порушенням норм матеріального права, підлягає скасуванню, з постановленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

За наведених обставин, на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якості авансу сплачені нею 400 доларів США, що в еквіваленті на час ухвалення судового рішення становить 16836,96 грн. (по курсу НБУ станом на 19.11.2025, 1 дол. США = 42,0924 грн.).

Враховуючи скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, додаткове рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 липня 2025 року також підлягає скасуванню.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки при подачі позову ОСОБА_1 було сплачено1073,60 грн., то з урахуванням принципу пропорційності на користь останньої з відповідачів підлягає стягненню 536,80 грн., тобто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 268,40 грн.

Враховуючи, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року ОСОБА_1 було відстрочено як апелянту сплату судового збору в сумі 1610,40 грн. до ухвалення рішення апеляційним судом, то остання підлягає стягненню за результатами розгляду апеляційної скарги.

Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги, з апелянта ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 805,20 грн., а інші 50% в розмірі 805,20 грн. підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 402,60 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 червня 2025 року скасувати та постановити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аванс в розмірі 400 доларів США, тобто з кожного по 200 доларів США, що в еквіваленті на час ухвалення рішення становить по 8418,48 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Додаткове рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 липня 2025 року скасувати.

В порядку розподілу судових витрат, стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позовної заяви з кожного по 268,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 805,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги з кожного по 402,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна Г.Л. Карпушин Л.І. Пилипчук