Справа № 604/1281/25
Провадження № 2/604/644/25
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

24 листопада 2025 року сел. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сидорак Г.Б., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на матір дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кавійчик В.П. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на дружину (матір дитини) у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення спільною дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. Також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтями 175, 176, 177 ЦПК України.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважаю за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.

В частині 5 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Нормами ст. 84 Сімейного кодексу України передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Суд звертає увагу позивача на наступне.

Право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини до досягнення дитиною трьох років, яке передбачене приписами ст. 84 СК України, є особливим видом права дружини-матері на утримання. Відповідно до правового висновку, відображеного у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №712/4702/19, право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Із системного аналізу наведених правових норм та усталеної судової практики з приводу врегулювання подібних правовідносин слідує, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, суд має з`ясувати, чи має змогу відповідач сплачувати вказані аліменти. Відсутність документів на підтвердження факту можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання позбавляє суд можливості перевірити наявність підстав застосування ст. 84 СК України.

Так, в позовній заяві відсутнє будь-яке посилання на наявність у відповідача на праві власності рухомого чи нерухомого майна тощо. В позовній заяві вказано, що відповідач має можливість надавати на утримання позивача матеріальну допомогу, оскільки є працездатною особою, на утриманні нікого не має і аліменти більше нікому не платить, боргові стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводяться, інших неповнолітніх дітей не має, проте будь-яких доказів в підтвердження цих фактів не надано. Позивач не долучила жодного доказу на підтвердження матеріального становища відповідача і його спроможностей сплачувати аліменти в заявленому розмірі, не повідомляє про неможливість самостійного подання таких доказів суду, та не просить суд їх витребувати.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави («Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001). Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення ЄСПЛ від 04.10.2001 у справі «Тойшлер проти Німеччини»). Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У зв`язку з наведеним, залишення без руху позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних вище невідповідностей та недоліків у суду будуть відсутні процесуальні перешкоди для продовження розгляду справи у порядку позовного провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 та 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 175, 177 ЦПК України, її слід залишити без руху відповідно до ст. 185 ЦПК України, надавши позивачеві строк для усунення недоліків.

При цьому суд зазначає, що у разі невиконання вимог суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 175-177, 185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на матір дитини - залишити без руху.

Повідомити позивача та її представника про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки протягом 10 днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання у вказаний в ухвалі строк вимог, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Ухвала набирає законної сили після підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Б. Сидорак