Справа № 570/4858/25
Номер провадження 2/570/2267/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

предстаників сторін - адвокатів Затинного С., Волошина І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини самоусунувся від належного виконання батьківських обов`язків щодо матеріального забезпечення доньки. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Через це позивачка звернулася до суду з даним позовом; та просить суд задоволити позов про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання доньки в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник відповідача подав суду відзив. Зазначає про те, що обставини щодо відсутності надання матеріальної допомоги на утримання дитини не відповідають дійсності. У період з 15 квітня 2022 року по 26 серпня 2025 року відповідач систематично надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, здійснюючи грошові перекази на банківський рахунок позивачки. Загальна сума перерахованих коштів за вказаний період становить 1 814 290,47 грн. Відповідач, як батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнає передбачений ст.180 СК України обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення повноліття, і з врахуванням свого матеріального (фінансового) забезпечення та положень ст.184 СК України, та вважає за можливе сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/8 частини доходу. Відповідач має ще троє дітей від першого шлюбу, яких також утримує. Зокрема, донька ОСОБА_4 є студенткою другого курсу денної форми навчання рівня вищої освіти Національного університету «Львівська політехніка» та закінчує навчання 30 червня 2027 року. Вважає, що запропонований розмір аліментів дозволить зберегти баланс між потребами дитини та потребами відповідача у свою чергу забезпечивши всі необхідні потреби відповідного віку та рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини що буде відповідати найкращим інтересам та потребам дитини.

Представник позивача подав відповідь на відзив. Зазначає, що на підтвердження факту перебування на утриманні у відповідача інших трьох дітей ним надано суду рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 22.01.2020 року у справі №273/2383/19. Згідно такого рішення суду, з відповідача стягнуто на користь бувшої дружини ОСОБА_5 аліменти на утримання трьох дітей, а саме:

- в твердій грошовій суму в розмірі 1 700 грн. 00 коп. на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 27.12.2019 та до досягнення нею повноліття;

- в твердій грошовій суму в розмірі 2 000 грн. 00 коп. на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 27.12.2019 та до досягнення нею повноліття;

- в твердій грошовій суму в розмірі 2 000 грн. 00 коп. на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 27.12.2019 та до досягнення нею повноліття.

Разом з тим, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 виповнилося 19 років. Таким чином, відповідач в силу набуття дитиною більш як рік часу тому повноліття, не може сплачувати аліменти на користь бувшої своєї дружини на утримання такої доньки. Сам факт навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в Національному університеті «Львівська політехніка» не є підставою вважати, що дитина перебуває на утримання відповідача. У справі відсутні докази безпосереднього виконання такого рішення суду відповідачем. Зокрема, відповідачем не було надано суду доказів (довідок тощо) про відрахування з його заробітної плати грошових коштів, як аліментів, на користь колишньої дружини на утримання зазначених дітей. Тому просять суд задоволити позов.

Позивачка не з`явилася в судове засідання.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та пояснив про обставини, описані вище.

Відповідач не з`явився в судове засідання.

Представник відповідача позов визнав частково та пояснив про обставини, зазначені у відзиві. Додав, що позивачка зареєстрована як ФОП, отримує прибуток від своєї діяльності, тому при ухваленні рішення слід звернути увагу на зазначені обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 . батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На даний час позивачка та відповідач разом не проживають.

Відповідач був призваний на військову службу.

Згідно довідки про доходи відповідача від 10.11.2025 року № 6574/ф, за квітень -вересень 2025 року відповідач отримав дохід у розмірі 735 371, 91 грн.

Тобто, в середньому щомісяця відповідач має дохід 122 561, 99 грн.

Відповідач від попереднього шлюбу з ОСОБА_8 має трьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції від 19 серпня 2010 року), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області від 13 вересня 2011 року), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , видане Новоград-Волинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 28 липня 2017 року).

ОСОБА_4 є студенткою другого курсу денної форми навчання рівня вищої освіти Національного університету «Львівська політехніка» та закінчує навчання 30 червня 2027 року, згідно довідки Національного університету «Львівська політехніка» №286 від 25 липня 2024 року.

У період з 15 квітня 2022 року по 26 серпня 2025 року відповідач систематично надавав матеріальну допомогу сім`ї, в тому числі й на утримання дитини, здійснюючи грошові перекази на банківський рахунок позивачки. Загальна сума перерахованих коштів за цей період становить 1 814 290,47 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Згідно рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 22.01.2020 у справі №273/2383/19. Згідно такого рішення суду, з відповідача стягнуто на користь бувшої дружини ОСОБА_5 аліменти на утримання трьох дітей, а саме:

- в твердій грошовій суму в розмірі 1 700 грн. 00 коп. на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 27.12.2019 та до досягнення нею повноліття;

- в твердій грошовій суму в розмірі 2 000 грн. 00 коп. на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 27.12.2019 та до досягнення нею повноліття;

- в твердій грошовій суму в розмірі 2 000 грн. 00 коп. на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 27.12.2019 та до досягнення нею повноліття.

Положення законодавства.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Таким чином дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Позивачка одна не зможе забезпечити доньку, тому просить стягнути з батька дитини аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки він має постійний регулярний дохід.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Заявляючи вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) позивачка зазначила, що відповідач зобов`язаний на рівні із нею матеріально забезпечувати дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Висновки суду.

Правова позиція Верховного Суду у справі № 686/13391/22, постанова від 13.07.2023 року, висловлена про наступне: завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Верховний Суд наголошує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Як зазначається у постанові ВП ВС від 20.06.2023 року у справі № 554/10517/16-ц (п.7.47) Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу ч. 2, 3 та 4 ст. 83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа була вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії.

Обставини справи встановлювалися таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

З огляду на викладене, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дітей, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, має становити 1/8 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення дитини з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати, є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Станом на 2025 рік, прожитковий мінімум для дітей становить: 2563 грн. для дітей віком до 6 років та 3196 грн. для дітей віком від 6 до 18 років.

1/8 частина від доходу відповідача у місяць, у середньому від наданої довідки про його доходи, складатиме суму 15 320, 25 грн.

Адже аліменти це кошти на утримання дитини для забезпечення базових, побутових та щоденних потреб: їжа, одяг, харчування.

Зазначена сума значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Тому заявлений позов підлягає до часткового задоволення.

Судові витрати.

За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачка була звільнена від сплати судових витрат (сплата судового збору), то судові витрати у цій частині повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2025 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Рівненського районного суду Рівненської області судовий збір за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, сума 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., судовий збір.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканка: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ).

Суддя Красовський О.О.