Провадження № 2/522/83/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 06.09.2023 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 4 734 244,96 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.12.2021 року між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та ОСОБА_3 укладено Договір фінансового лізингу № 12549/12/21-Г. Згідно наказу Національного банку України №419-но від 29.04.2023 року та наказу Національного банку України № 315-но від 27.03.2024 року ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» визначено критично важливим для функціонування економіки країни та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Згідно п. 1.1. Загальних умов, Лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлене Лізингоодержувачем майно (далі по тексту «Об`єкт лізингу»), найменування, марка, модель, рік випуску, ціна, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у Договорі, а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору, а в кінці строку дії Договору має право придбати Об`єкт лізингу у власність за викупною вартістю, визначеною у Договорі. Свої зобов`язання Позивач виконав своєчасно, належним чином і в повному обсязі, зокрема, набув у свою власність та передав 13.12.2021 року, згідно акту прийому-передачі на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлений Лізингоодержувачем транспортний засіб марки BMW, комерційний опис X6, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , вартістю на суму 4 524 910,50 грн., який був зареєстрований за Позивачем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 09.12.2021 року ТСЦ 5141, а Відповідач зобов`язався прийняти Об`єкт лізингу та своєчасно сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору фінансового лізингу та вимог Закону України «Про фінансовий лізинг».

07.12.2021 року між ОСОБА_2 та Позивачем було укладено Договір поруки щодо забезпечення виконання ОСОБА_3 усіх її грошових зобов`язань за Договором перед Лізингодавцем. Відповідно до п. 1.3. Договору поруки, ПОРУЧИТЕЛЬ відповідає перед КРЕДИТОРОМ у тому ж обсязі, що й БОРЖНИК, в тому числі за відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, що обумовлені у загальних умовах до ЛІЗИНГОВОГО ДОГОВОРУ та передбачені законодавством України. Відповідно до п. 1.4. Договору поруки, відповідальність ПОРУЧИТЕЛЯ та БОРЖНИКА є солідарною. Відповідно до п. 1.5. Договору поруки, причини невиконання БОРЖНИКОМ своїх зобов`язань за ЛІЗИНГОВИМ ДОГОВОРОМ в жодному разі не можуть впливати на виконання ПОРУЧИТЕЛЕМ зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, у разі повного або часткового невиконання БОРЖНИКОМ своїх грошових зобов`язань за ЛІЗИНГОВИМ ДОГОВОРОМ, КРЕДИТОР має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до ПОРУЧИТЕЛЯ. Відповідно до п. 2.2. Договору поруки, ПОРУЧИТЕЛЬ повинен виконати свої зобов`язання на користь КРЕДИТОРА протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту пред`явлення КРЕДИТОРОМ вимог, забезпечених порукою згідно цього Договору, шляхом перерахування суми заборгованості БОРЖНИКА, вказаної у вимозі, на поточний рахунок КРЕДИТОРА, зазначений у розділі 5 цього Договору, або інший рахунок, реквізити якого КРЕДИТОР надасть ПОРУЧИТЕЛЮ. Під пред`явленням вимоги розуміється надсилання КРЕДИТОРОМ рекомендованим листом на адресу ПОРУЧИТЕЛЯ, вказану в розділі 5 даного Договору, письмової вимоги (заяви) про невиконання БОРЖНИКОМ своїх зобов`язань, передбачених ЛІЗИНГОВИМ ДОГОВОРОМ. В свою чергу, Відповідач сплатив перший лізинговий платіж, прийняв від Позивача у платне володіння та користування замовлений Об`єкт лізингу, а з 5 лізингового платежу взагалі припинив виконувати зобов`язання по оплаті лізингових платежів. Отже, Відповідач порушив взяті на себе за Договором фінансового лізингу зобов`язання щодо сплати лізингових платежів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, котра не була погашена Відповідачем добровільно. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, 23.06.2022 року Відповідачу була направлена досудова вимога №УЛФ-45368 про сплату виниклої заборгованості з попередженням розірвання Договору фінансового лізингу в односторонньому порядку та подальшим зверненням до суду з відповідним позовом про стягнення в примусовому порядку заборгованості з урахуванням усіх штрафних санкцій, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої заборгованості та будь-яких інших збитків, що матимуть місце при вирішенні спору. Незважаючи на спроби Позивача врегулювати спір в досудовому порядку, Відповідачем були проігноровані всі вимоги Позивача, як наслідок заборгованість за Договором фінансового лізингу наразі залишилась непогашеною.

Матеріали отримано суддею 07.09.2023 року.

Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 221391 від 11.09.2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 04.03.1997 року за адресою: АДРЕСА_1 .

До суду 25.09.2023 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

З 25.09.2023 року по 29.09.2023 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у щорічній відпустці.

Зазначену відповідь суддя отримала 02.10.2023 року.

Ухвалою суду від 02.10.2023 року провадження у справі було відкрито та підготовче засідання було призначено на 06.11.2023 року.

У підготовче засідання 06.11.2023 року з`явилися представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О., представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О., від представника ОСОБА_2 - адвокат Чепелєва О.І. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. зазначив, що ним було подано клопотання про збільшення та зменшення позовних вимог.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. просила відкласти розгляд справи для ознайомлення та подачі заперечень.

Розгляд справи відкладено на 04.12.2023 року.

До суду 06.11.2023 року надійшло клопотання представник позивача про збільшення та зменшення позовних вимог, згідно якого просив збільшити позовні вимог, а саме стягнути пеню у розмірі 721 840,02 грн., 3 % річних - 45 336,68 грн., неустойку - 2 279 212,96 грн. та зменшити позовні вимоги у частині стягнення, а саме заборгованості - 533 783,04 грн., штрафу 10% - 50 783,22 грн., інфляційних нарахувань- 190 150,52 грн., тобто загальна сума стягнення - 3 821 106,44 грн.

У підготовче засідання 04.12.2023 рокуз`явилися представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О., представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О., ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомив.

Представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. зазначив, що ним було подано клопотання про зміну предмету позову.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. просила відкласти розгляд справи для ознайомлення та висловлення своєї думки.

Розгляд справи відкладено на 22.01.2024 року.

До суду 04.12.2023 року від представника ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончарова Д.О. надійшло клопотання про зміну предмету позову.

У підготовче засідання 22.01.2024 року з`явилися представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О., представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О., представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю. надав клопотання про відкладення розгляду справи. Сторони не заперечували проти відкладення.

Розгляд справи відкладено на 04.03.2024 року.

У підготовче засідання 04.03.2024 рокуз`явилися представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О., представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. та представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю. просив прийняти зустрічний позов ОСОБА_2 , пред`явлений до ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», третя особа ОСОБА_4 ,про застосування наслідків нікчемності до договору лізингу та застосування наслідків недійсності до договору поруки.

Представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. просив час для ознайомлення та подачі заперечень.

Протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання представника ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та відклав розгляд справи на 14.03.2024 року.

У підготовче засідання 14.03.2024 року з`явилися представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О., представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. та представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю.

Представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. підтримав подані ним клопотання про збільшення та зменшення позовних вимог та про зміну предмету позову. Представники відповідачів не заперечували проти задоволення клопотання про збільшення та зменшення позовних вимог.

Представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. пояснив, що зміна предмету позову відбулась через вилучення об`єкту лізингу. Також просив розглянути послідовно всі його клопотання.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. щодо зміни предмету позову зазначила, що це є фактично новий позов, оскільки заяви про збільшення та зменшення позовних вимог та зміну предмету позову подані одночасно та розглядаються одночасно.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю. зазначив, що це інша підстава та предмет, тобто новий позов.

Представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. щодо зустрічного позову заперечував через пропущений строк на його подання.

Представники відповідачів зазначили, що строк не пропущений, оскільки позивачем ще не прийнято остаточного варіанту позову.

Ухвалою суду від 14.03.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі збільшеним та зменшеним розміром позовних вимог від 06.11.2023 року. Відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору. Зустрічний позов ОСОБА_2 , пред`явлений до ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», третя особа: ОСОБА_4 , про застосування наслідків нікчемності до договору лізингу та застосування наслідків недійсності до договору поруки - залишено без руху.

Ухвалою суду від 14.03.2024 року відмовлено у прийнятті заяви представника ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» про зміну предмету позову від 04.12.2023 року.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. просила відкласти розгляд справи з метою підготовки відзиву.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю. також просив відкласти розгляд справи, зазначивши, що потрібен час для усунення недоліків.

Представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. не заперечував проти відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладено на 29.04.2024 року.

26.03.2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю. через систему «Електронний суд» надав заяву про усунення недоліків та просив прийняти зустрічний позов.

18.04.2024 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Коваленко К.О. до суду надійшов відзив, згідно якого просили відмовити у задоволені позову ТОВ «УЛФ-ФІНАНС».

В обґрунтування відзиву зазначено, що оспорюваний договір, підписаний сторонами, є в цілому нікчемним, тобто розглядається з точки зору права як такий, що юридично не мав місця, не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань, що в ньому закріплені. Положення ч.4 ст. 13 ЗУ «Про фінансовий лізинг», яка передбачає, що Для укладення договору фінансового лізингу з лізингоодержувачем - фізичною особою, яка перебуває у шлюбі, лізингодавець повинен отримати від такої особи письмову згоду її подружжя на укладення такого договору. Якої звісно, що ж немає.Отже, у разі застосування реституції за нікчемним договором лізингу лізингодавець зобов`язаний повернути лізингоодержувачу сплачені ним платежі на виконання умов договору, а лізингоодержувач, у свою чергу, зобов`язаний повернути лізингодавцю передане за договором майно, а саме об`єкт лізингу, яким він користувався.ТОВ «УЛФ-Фінанс», обгрунтовуючи право вимоги в частині стягнення штрафних санкцій за договором лізингу посилається на загальні умови договору фінансового лізингу (для фінансування вживаних об?єктив лізингу), але вони не підписані ані ОСОБА_3 як лізінгоотримувачем, ані ОСОБА_2 як поручителем та матеріали справи не містять підтверджень, що саме з вказаними умовами та наслідками вони ознайомлені й погодилися з ними.

29.04.2024 року від представника ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на прийняття зустрічного позову. Пояснив, що 02.10.2024 року було відкрито провадження у даній справі, у відповідача було два представники та вже пройшов процесуальний строк на подання зустрічного позову, відсутнє обґрунтування причин пропуску. У представників відповідача не було обмежень у повноваженнях. На підставі пропуску просив повернути зустрічний позов.

У підготовчому засіданні 29.04.2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю. просив прийняти зустрічний позов та пояснив, що всі обставини вже були обговорені у минулому засіданні. Також зазначив, що позивач постійно змінював свої позовні вимоги.

Представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. заперечував проти прийняття зустрічного позову.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. проти прийняття зустрічного позову не заперечувала та зазначила, що адвокат Чепелев О.І. не надавав правову допомогу, оскільки за договором не було здійснено платіж.

Ухвалою суду від 29.04.2024 року відмовлено у поновленні строку для подання зустрічного позову. Зустрічний позов ОСОБА_2 , пред`явлений до ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», третя особа ОСОБА_4 , про застосування наслідків нікчемності до договору лізингу та застосування наслідків недійсності до договору поруки - залишено без розгляду.

Представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. просив відкласти розгляд справи, оскільки мають намір подати заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідачів не заперечували проти відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача щодо відкладення розгляду справи з метою зменшення позовних вимог та розгляд справи відкладено на 03.06.2024 року.

У підготовчому засіданні 03.06.2024 року представника ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. зазначив, що стороною позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, але вона на час розгляду справи ще не зареєстрована, просив суд розглядати даний спір з урахуванням цієї заяви від 03.06.2024 року. Проти закриття підготовчого засідання заперечував.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. зазначила, що суд не може розглядати справу з урахуванням такої заяви, оскільки вона не подана та не прийнята судом, вважала за доцільне закрити підготовче засідання по даній справі.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю. підтримав думку адвоката Коваленко К.О., також просив закрити підготовче засідання по справі.

Протокольною ухвалою суду, враховуючи, що під час підготовчого засідання зник зв`язок з представником позивача, який в телефонному режимі повідомив про технічні неполадки, розгляд справи відкладено на 10.06.2024 року.

03.06.2024 року представника ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. через систему «Електронний суд» надав заяву про збільшення позовних вимог.

10.06.2024 року представника ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. через систему «Електронний суд» надав заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просили стягнути штраф 10% у розмірі 228 478,96 грн., пеню - 892 526,40 грн., 3 % річних - 60 747,46 грн., інфляційних нарахувань - 214 537,07грн.

У підготовчому засіданні 10.06.2024 року представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. просив прийняти заяву про збільшення позовних вимог.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю. зазначив, що заяву про збільшення позовних вимог отримав, просив відмовити у прийнятті даної заяви, також зазначив, що позивач не сплатив судовий збір.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. зазначила, що також отримала заяву про збільшення позовних вимог, заперечувала щодо її прийняття, зазначивши, що позивач затягує судовий процес. Просила закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті. Зазначила, що відзив на первісний позов подавали, планує надати відзив на заяву про збільшення позовних вимог.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю., просив закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті, зазначивши, що відзив подавати не буде.

Протокольною ухвалою суду прийнято заяву про збільшення позовних вимог від 07.06.2024 року з урахуванням того, що фактично порівняно з первісним позовом, сума про стягнення заборгованості є меншою, тому судовий збір оплачувати не потрібно.

Суд роз`яснив, що у зв`язку з наявністю відзиву в справі, представник відповідачки у судовому засіданні та письмово має право надати пояснення щодо іншого проміжку часу заборгованості та сум.

Представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. підтримав останню редакцію позову від 07.06.2024 року. Не заперечував проти закриття підготовчого засідання по справі та призначити її до розгляду по суті, зазначивши, що усі докази надані.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. позовні вимоги не визнала повністю, зазначила, що відзив надавати не буде. Не заперечувала проти закриття підготовчого засідання по справі та призначити її до розгляду по суті, зазначивши, що усі докази надані.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю., позовні вимоги не визнав повністю. Не заперечував проти закриття підготовчого засідання по справі та призначити її до розгляду по суті, зазначивши, що усі докази надані.

Ухвалою суду від 10.06.2024 року по справі закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті на 23.07.2024 року.

На підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 10.06.2024 року Приморським районним судом м. Одеси 18.06.2024 року були направлені виділені матеріали по справі № 522/17516/23 на 50 аркушах.

У судове засідання 23.07.2024 року з`явилися представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О., інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином.

Протокольною ухвалою суд визнав неявку представника ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончарова Д.О. та представника ОСОБА_2 - адвоката Шаповалова Р.Ю. неповажними згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України у зв`язку з їх першою неявкою відклав розгляд справи на 09.10.2024 року.

На підставі листа Одеського апеляційного суду від 13.08.2024 року Приморським районним судом м. Одеси 10.09.2024 року була направлена справі № 522/17516/23.

26.12.2024 року з Одеського апеляційного суду до Приморського районного суду м. Одеси були повернуті матеріали цивільної справи № 522/17516/23. Судове засідання було призначено на 01.04.2025 року.

У судове засідання 01.04.2025 року з`явилися представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. та представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О.Представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю. у судове засідання не з`явився.

Протокольною ухвалою суд згідно ч. 3 ст. 223 ЦПК України враховуючи другу неявку представника ОСОБА_2 без повідомлення причин та його належного повідомлення, а також з урахуванням тривалості розгляду справи та економії процесуального часу проводити судове засідання за відсутності представника ОСОБА_2 -адвокат Шаповалова Р.Ю.

Представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. пояснив, що ОСОБА_3 07.12.2021 року було укладено договір фінансового лізингу, вона придбала ТЗ. Також на забезпечення умов цього договору з її чоловіком ОСОБА_2 було укладено догорів поруки. Однак вони припинили сплачувати платежів, 23.06.2022 року була направлена досудова вимога про стягнення 726 319,94 грн. та про розірвання договору. 10.03.2023 року було направлено листом про розірвання договору та про повернення об`єкту лізингу, однак даний лист не було виконано. Поручителю була направлена вимога разом із розрахунком, однак також не було виконано. Потім з`ясувалось, що авто було вивезено за межі України в Іспанію, у зв`язку з чим відповідачам повторно було запропоновано повернути об`єкт лізингу, однак була відмова. За заявою позивача було відкрито кримінальне провадження та оголошено у розшук авто. 21.10.2023 року у м. Малага авто було вилучено та на вартість об`єкту лізингу було зменшено розмір позовних вимог. Також просив стягнути судові витрати.

Протокольною ухвалою суд оголосив перерву до 21.05.2025 року та зобов`язав представника позивача викласти письмово всі позовні вимоги в одному документів з урахуванням наданих ним пояснень та багатьох змін позовних вимог.

До суду 20.05.2025 року від представника ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончарова Д.О. надійшов узагальнений обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

У зв`язку зі знаходженням судді Домусчі Л.В. у відпустці розгляд справи, призначений на 21.05.2025 року, відкладено на 08.07.2025 року.

До суду 08.07.2025 року від представника ОСОБА_2 - адвокат Шаповалова Р.Ю. надійшли додаткові пояснення згідно яких просить відмовити у задоволені позову відмовити з підстав нікчемності договору лізингу, недоведеністю розміру санкцій та їх непропорційності, а також відсутності складу цивільного правопорушення. Також просив стягнути на користь відповідачів судові витрати.

У судове засідання 08.07.2025 року з`явилися представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О., представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. та представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю.

Представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. просив стягнути з відповідачів 4 209 285,89 грн. та судові витрати.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю. позов не визнав, просив відмовити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. позов не визнала у повному обсязі, просила відмовити та пояснила, що договір є нікчемним та не відповідає чинному законодавству, не дотримана форма укладання.Крім того позивачем не враховано суму грошових коштів у розмірі 280 000 грн., які отримані від відповідачки.

Протокольною ухвалою суд у зв`язку з повідомленням представником Полівердової О. інформації щодо сплати 280 000 грн. клієнткою відкласти розгляд справи на 11.09.2025 року з метою надання часу представнику позивача з`ясувати питання щодо платежів.

До суду 09.09.2025 року від представника ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончарова Д.О. надійшла заява про відмову від частини позовних вимог про стягнення пені у розмірі 280 000 грн.

У судове засідання 11.09.2025 року з`явилися представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О., представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. та представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю.

Представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. просив задовольнити його заяву від 08.09.2025 року про відмову від частини позовних вимог про стягнення пені у розмірі 280 000 грн. та вважати загальний розмір заборгованість - 3 929 285,89 грн.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю. просив відкласти розгляд справи з метою ознайомлення з заявою від 09.09.2025 року та розрахунком позивача, оскільки отримав її учора.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. також зауважила, що не отримувала дану заяву.

Суд оголосив перерву з метою ознайомлення сторін з заявою.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. не заперечувала проти даної заяви.

Ухвалою суду від 11.09.2025 року заяву представника ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» про відмову від частини позовних вимог про стягнення пені у розмірі 280 000 грн. задоволено. Закрито провадження в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення пені у розмірі 280 000 грн. у зв`язку з відмовою від позовних вимог.

Розгляд справи відкладено на 04.11.2025 року.

У судове засідання 04.11.2025 року з`явилися представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О., представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. та представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю.

Представник ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - Гончаров Д.О. просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалов Р.Ю. просив відмовити у задоволенні позову.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. просила відмовити у задоволенні позову.

Суд перейшов до стадії проголошення рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07 грудня 2021 року між ОСОБА_3 та ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» укладений договір фінансового лізингу № 12549/12/21-Г. Строк лізингу - 24 місяці. Сторони у договорі погодили графік та суми платежів.

Згідно з додатковою угодою № 1 від 11.01.2022 року до договору фінансового лізингу від 07 грудня 2021 року № 12549/12/21-Г укладеної між тими ж сторонами, сторони дійшли згоди про зміни п. 9.1. договору: загальна сума лізингових платежів - 5 535 400, 68 грн. узгодили новий графік внесення лізингових платежів (п. 10) до 13.12.2023 року.

Загальні умови договору фінансового лізингу (та будь-які посилання на них в Договорі), розміщені на офіційному веб-сайті Лізингодавця за посиланням: https://ulf.ua/ua/dokumenty/usloviya-k-dogovoru-fl.html або QR-кодом, в редакції, діючій на дату укладання цього Договору, та є невід`ємною складовою частиною Договору. (а.с. 13-20 т. 1)

За Актом (видаткова накладна) прийому-передачі об`єкту лізингу від 13.12.2021 року до договору фінансового лізингу від 07 грудня 2021 року № 12549/12/21-Г (а.с. 22 т. 1) лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняла об`єкт лізингу згідно Договору транспортний засіб марки BMW, комерційний опис X6, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 .

07.12.2021 року між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» і ОСОБА_2 було укладено Договір поруки щодо забезпечення виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань за Договором фінансового лізингу від 07 грудня 2021 року № 12549/12/21-Г у перед Лізингодавцем (а.с. 23 т. 1), за яким поручитель зобов`язується перед Кредитором у повному обсязі, втому числі і в частині можливих збитків та сплати можливих штрафних санкцій, комісій (винагороди), додаткових платежів, що виникли або виникнуть в майбутньому із Договору фінансового лізингу від 07 грудня 2021 року № 12549/12/21-Г з урахуванням Додатку «Загальні умови до договору фінансового лізингу», а також усіх змін та доповнень до договору.

Згідно п.1.4. відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

ОСОБА_4 отримала зазначений автомобіль , тобто позивач виконав свої зобов`язання.

З березня 2022 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, відповідачам була направлена досудова вимога № УЛФ-45368 від 23.06.2023 року про сплату виниклої заборгованості з попередженням розірвання договору фінансового лізингу в односторонньому порядку та подальшим зверненням до суду з позовною заявою про стягнення в примусовому порядку заборгованості з урахуванням усіх штрафних санкцій, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої заборгованості та інших збитків (а.с .24 т. 1).

10 березня 2023 року ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» направило відповідачам повідомлення про відмову від договору фінансового лізингу (його розірвання), в якому повідомило, що Договір фінансового лізингу від 07 грудня 2021 року № 12549/12/21-Г вважається розірваним з 21 березня 2023 року, а також вимогу про повернення до 21.03.2023 року автомобіля за актом прийому-передачі. (а.с. 25 т. 1).

09.08.2023 року відповідачу ОСОБА_2 на зазначену в договорі фінансового лізингу адресу було надіслано вимогу № УФ-58130 про сплату простроченої заборгованості по внесенню лізингових платежів до Договору фінансового лізингу, з урахуванням штрафних санкцій. (а.с. 27 т. 1).

21.10.2023 року, згідно з актом тимчасового вилучення майна (у межах застосування оперативно-господарських санкцій) у зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати лізингових платежів, у відповідачки вилучено автомобіль марки BMW Х6 М50d, комерційний опис X6, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , а ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» прийняло вказаний автомобіль.

ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» декілька разів змінював предмет позову.

Станом на 06.06.2024 року (дату розірвання договору фінансового лізингу) прострочена заборгованість відповідачів перед позивачем по лізинговим платежам становить 533 783 ,04 грн.

На цю заборгованість нараховані штрафні санкції, а саме: 228 478,96 грн - штраф 10%; 612 526,40 грн - пеня; 60 747,46 грн - 3% річних; 214 537,07 грн - інфляційні нарахування; 2 279 212,96 грн - неустойка.

Відповідачі не визнають суму заборгованості.

Предметом договору є транспортний засіб марки BMW, комерційний опис X6, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , вартістю 4 524 910,50 грн, строк лізингу за Договором складає 24 місяці з дня підписання сторонами Акту прийому-передачі. У пункті 10 Договору між сторонами узгоджений графік платежів. Пункт 12 Договору визначає, що договір за домовленістю сторін укладений в простій письмові формі.

Згідно з п. 13 Договору фінансового лізингу Договір фінансового лізингу набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами та скріплення печатками Сторін (у разі їх наявності) та діє протягом перебігу Строку лізингу (крім випадків, коли з підстав та в порядку, передбаченому цим Договором, Сторона відмовиться від Договору в односторонньому порядку або Сторони досягнуть згоди про дострокове припинення/ розірвання цього Договору). Зобов`язання за Договором, у разі його можливого порушення, не припиняються із закінченням строку його дії та припиняються їх повним виконанням.

Відповідно до п. 14 Договору фінансового лізингу підписанням цього Договору фінансового лізингу Лізингоодержувач ОСОБА_4 приєднується до Загальних умов договору фінансового лізингу, які є публічною частиною Договору фінансового лізингу та які розміщені на офіційному веб-сайті Лізингодавця за посиланням: https://ulf.ua/ua/dokumenty/usloviya-k-dogovoru-fl.html. Своїм підписом в цьому документі Лізингоодержувач підтверджує, що він належним чином ознайомлений та погоджується з умовами Договору фінансового лізингу (включаючи Загальні умови) щодо порядку та розміру сплати лізингових та інших платежів, що можуть змінюватися відповідно до Договору, щодо відповідальності та розміру штрафних санкцій, щодо зміни, припинення Договору, порядку та суми дострокового викупу Об`єкта лізинг, тощо. Лізингоодержувач підтверджує, що йому зрозумілі наслідки укладення цього Договору (включаючи Загальні умови) та зобов`язується дотримуватися усіх його умов.

Відповідно до п. 15 Договору фінансового лізингу, своїм підписом на Договорі Лізингоодержувач підтверджує факт отримання Договору фінансового лізингу в дату його укладення та запевняє, що на дату підписання Договору ознайомився та має доступ до Загальних умов договору фінансового лізингу», які розміщені на офіційному веб-сайті Лізингодавця та є діючими на дату укладання Договору, а також підтверджує отримання перед укладанням Договору інформації, передбаченої ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно з п. 1.1. Загальних умов Лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлене Лізингоодержувачем майно Об`єкт лізингу, найменування, марка, модель, рік випуску, ціна, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у Договорі, а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору, а в кінці строку дії Договору має право придбати Об`єкт лізингу у власність за викупною вартістю, визначеною у Договорі.

У подальшому сторони склали та підписали акт (видаткову накладну) прийому-передачі об`єкта лізингу до договору фінансового лізингу 07 грудня 2021 року № 12549/12/21-Г, відповідно до якого ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» передав у користування ОСОБА_5 транспортний засіб BMW, комерційний опис X6, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , пробіг 22 км, вартістю 4 526910,50 грн.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Підписуючи договір поруки, поручитель приєднався до його умов та погодився, що несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов`язань Лізингоодержувача на підставі або у зв`язку з цим договором про фінансовий лізинг або будь якого його невід`ємною частиною.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Предметом розгляду справи є стягнення заборгованості згідно умов договору лізингу, який був укладений 07 грудня 2021 року, тобто вже після набрання чинності новим Законом України від 04 лютого 2021 року № 1201-IX «Про фінансовий лізинг» (набрав чинності 13 червня 2021 року), і тому правовідносини, які виникли між сторонами у справі, регулюються цим законом в новій редакції, який визначає загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що виникають на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених законами України з питань регулювання діяльності з надання фінансових послуг, цим Законом та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами. Відносини, що виникають між лізингодавцем та продавцем (постачальником) у зв`язку з набуттям лізингодавцем у власність об`єкта фінансового лізингу для подальшої передачі цього об`єкта лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Положення інших нормативно-правових актів регулюють відносини у сфері фінансового лізингу в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частини 2, 3статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачають, що істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов`язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або не проведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів.

Згідно із статтею15 Закону України «Про фінансовий лізинг» (у редакції, чинній на час укладення договору) договір фінансового лізингу укладається в письмовій формі.

Договір фінансового лізингу не підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених законом або домовленістю сторін.

Договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін такого договору (частина третя статті 15 Закону).

Таким чином, починаючи з 13 червня 2021 року, нормами Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін такого договору.

Суд вважає що позивач довів належним чином порушення відповідачами умов Договору та виникнення у зв`язку з цим заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суду не надано будь-яких належних доказів, що перед укладенням та на момент укладення договору фінансового лізингу відповідачка заявляла вимогу щодо нотаріального посвідчення договору, тому суд дійшов до висновку про те, що договір відповідає вимогам частини третьої статті 15 Закону України «Про фінансовий лізинг», та заперечення відповідачів посилаючись на нікчемність даного договору , є безпідставними.

Так, відповідно п. 3.2. Договору поруки сторони, керуючись умовами ч. 4 ст. 559 ЦК України встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим Договором, є 6 (шість) місяців з дати закінчення строку лізингу, передбаченого лізинговим договором, а у випадку наявності простроченої заборгованості Боржника, відповідно до лізингового договору, строком припинення поруки є 3 (три) роки з дати розірвання (відмови) кредитором від лізингового договору в порядку та на умовах, визначених загальними умовами до лізингового договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» для цілей цієї статті сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів (у разі якщо договором не передбачено більший строк) з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається.

В матеріалах справи міститься повідомлення про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу від 10.03.2023 року, адресоване обом відповідачам, до якої додано квитанції поштових відправлень Укрпошта (а.с. 25-26).

Пунктом 7.1.3 Загальних умов Договору визначено, що в разі, якщо на дату розірвання Договору Об`єкт лізингу залишається неповернутим Лізингодавцю, як це передбачено в п.11.4 Загальних умов, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю неустойку у розмірі подвійної плати за користування Об`єктом лізингу за час прострочення (а саме: подвійний розмір лізингового платежу зазначений в графіку в п. 6 Графіку платежів, та належний до сплати у місяці в якому відбувається прострочення повернення Об`єкту лізингу Лізингоодержувачем).

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг» у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу № 12549/12/21-Г від 07.12.2021 року вважається розірваним з 21.03.2023 року.

Вимога була проігнорована відповідачами.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

До відносин, пов`язаних з лізингом застосовуються загальні положення про купівлю- продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм цивільного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, про що свідчить зміст договору та правила статті 628 ЦК України.

До зазначених висновків Верховний Суд дійшов у постанові від 22.07.2019 по справі № 728/150/17 та в ряді інших постанов.

Отже, оскільки між сторонами виникли правовідносини щодо найму транспортного засобу, то до таких правовідносин застосовується ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Окрім того, у своїй постанові від 20.10.2020 по справі № 916/1319/19 Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду виснував, що частиною першою статті 785 ЦК України регламентовано, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. А частиною 2 статті 785 ЦК України передбачено санкцію за порушення такого зобов`язання (якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення).

Отже, в розумінні загальних та спеціальних норм права, санкція (неустойка) яка передбачена статтею 785 ЦК України є мірою відповідальності, визначеною законодавцем за неправомірне користування майном після припинення договору. З огляду на те, що зазначена міра відповідальності застосовується до триваючого правопорушення (неповернення майна орендодавцю), санкція також має характер тривалості у часі (зобов`язання сплатити подвійну плату за користування річчю за весь час неправомірного користування майном).

Відтак, зазначена санкція (неустойка), як така, що визначена спеціальною нормою права має певні особливості у застосуванні в порівнянні з іншими штрафними санкціями, які охоплюються загальними визначеннями статті 549 ЦК України.

Аналізуючи вказані норми суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідачів неустойки підлягає задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_4 без будь-яких правових підстав продовжувала використовувати об`єкт лізингу після розірвання договору фінансового лізингу з 21.03.2023 року до 23.10.2023 року (автомобіль було вилучено).

Не приймаються до уваги доводи відповідачів про те, що розрахунок заборгованості, включаючи суми нарахованих відсотків та штрафних санкцій є неправильним.

Щодо штрафних санкцій суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч.ч. 2, 3 вищезазначеної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Пунктом 7.1 Загальних умов Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання умов договору лізингодавець має право стягнути шляхом направлення відповідної вимоги/рахунку (в тому числі, на електронну адресу лізингоодержувач) наступні штрафні санкції, а саме: за несвоєчасну оплату лізингових платежів та інших платежів, передбачених договором, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення (п. 7.1.1); у разі прострочення (затримки) сплати лізингових платежів та інших за договором понад 15 календарних днів, крім пені, передбаченої п. 7.1.1 Загальних умов, лізингоодержувач сплачує штраф у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості.

Водночас у п. 7.1.9. Загальних умов Договору визначено, що сторони погодили, що при нарахуванні штрафних санкцій та неустойки, положення ч. 6 ст. 232 ГК України та ч. 2 ст. 258 ЦК України до Договору не застосовуються. Неустойка та інші штрафні санкції нараховується за весь період прострочення виконання зобов`язань. До вимог про стягнення штрафних санкцій застосовується позовна давність три роки.

Чинне законодавство не встановлює для учасників цивільних відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Указана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 01.06.2021 по справі № 910/12876/19.

Суд перевірив розрахунок пені та штрафу, здійснений позивачем та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, тому пеня у розмірі 612 526,40 грн. та штраф 10% у розмірі 228 478,96 грн .є такими, що підлягають стягненню з відповідачів.

Частина 2 статті 625 ЦК України регламентує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд вважає обґрунтованим та арифметично вірним 3% річних та інфляцію, тому 3% річних розмірі 60 747,46,40 грн та інфляція у розмірі 214 537,07 грн є такими, що підлягають стягненню з відповідачів.

Водночас заперечуючи проти розрахунку та розміру заборгованості за договором фінансового лізину, відповідачі не надали доказів, які б спростовували зазначений розмір, або ж власний контр розрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити або інші докази про невірність наданого банком розрахунку.

При цьому оплата відповідачкою 280 000 грн позивачем була врахована за останнім розрахунком. Зазначені платежі враховані позивачем при проведенні розрахунку, правильність якого відповідачем не спростована.

Натомість розрахунок, поданий позивачем містить детальний розпис суми заборгованості зокрема, кількість днів, за які нарахована заборгованість, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту тощо), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

До матеріалів справи позивачем додано первинні бухгалтерські документи: платіжні інструкції в національній валюті, що підтверджують часткове виконання ОСОБА_3 умов договору й перерахування лізинговим платежів (а.с. 66), виписка по особовому рахунку (а.с. 67-71 т.3).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення неустойки, суд вважає його правомірним та обґрунтованим, тому неустойка в розмірі 2 279 212,96 грн є такою, що підлягає стягненню з відповідачів.

Щодо солідарного стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи, що з метою забезпечення виконання основного зобов`язання Клієнта за Договором фінансового лізингу № 12549/12/21-Г від 07.12.2021 року було укладено договір поруки від 07.12.2021 року, за яким поручителем виступив ОСОБА_2 , а тому є підстави для розгляду в даній справі вимог позивача як до основного боржника - ОСОБА_1 , так і до поручителя - ОСОБА_2 як до солідарних боржників.

Водночас згідно з п. 3.2. Договору поруки сторони, керуючись умовами ч. 4 ст. 559 ЦК України встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим Договором, є 6 (шість) місяців з дати закінчення строку лізингу, передбаченого ЛІЗИНГОВИМ ДОГОВОРОМ, а у випадку наявності простроченої заборгованості БОРЖНИКА відповідно до ЛІЗИНГОВОГО ДОГОВОРУ, строком припинення поруки є 3 (три) роки з дати розірвання (відмови) КРЕДИТОРОМ від ЛІЗИНГОВОГО ДОГОВОРУ в порядку та на умовах, визначених загальними умовами до ЛІЗИНГОВОГО ДОГОВОРУ, що спростовує позицію представника відповідача про сплив строку дії Договору поруки.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» підлягає задоволенню у повному обсязі у загальному розмірі 3 929 285,89 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 35 506,83 грн. (71 013,67 грн. - сплачений судовий збір при поданні позову : 2 відповідача) з кожного відповідача.

У зв`язку з постійними, триваючими екстреними відключеннями електропостачання в Приморському районному суді м. Одеси, періодичним включенням світла, датою складення цього судового рішення є 21.11.2025 року.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 207, 256, 257, 509, 526, 530, 536, 546, 549, 550-558, 599, 610-612, 626-629, 638-640, 785, 806 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43, 49, 76-81, 89, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» (, 04205, м. Київ, пр. Оболонський, 35-а, оф. 300) заборгованість за Договором фінансового лізингу № 12549/12/21-Г від 07.12.2021 року у загальному розмірі 3 929 285 (три мільйони дев`ятсот двадцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 89 копійок, з яких:

- 533 783,04 грн. - прострочена заборгованість по внесенню лізингових платежів з комісії Лізингодавця;

- 228 478,96 грн. - штраф 10%;

- 612 526,40 грн. - пеня;

- 60 747,46 грн. - 3% річних;

- 214 537,07 грн. - інфляційні нарахування;

- 2 279 212,96 грн. - неустойка.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» (, 04205, м. Київ, пр. Оболонський, 35-а, оф. 300) судовий збір у розмірі 35 506 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот шість) гривень 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» (, 04205, м. Київ, пр. Оболонський, 35-а, оф. 300) судовий збір у розмірі 35 506 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот шість) гривень 83 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 21.11.2025 року.

Суддя Л.В. Домусчі