Провадження №2-о/524/330/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Воблікової І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, Департамент житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (далі заявники, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ) звернулися до суду із зазначеною заявою, у якій просять встановити факт належності їм свідоцтва про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_1 , виданого Управлінням житлово0комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 05 вересня 1996 року № 6904, зареєстрованого в КП «Кременчуцьке бюро технічної інвентаризації» у реєстраційній книзі № 61 за № 8895.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що, звернувшись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини були встановлені розбіжності у написанні прізвищ у паспортах та у свідоцтві про право власності на житло. У особистих документах заявників їхні прізвища записані « ОСОБА_5 (а)», тоді як у свідоцтві про право власності на житло прізвища вказані « ОСОБА_6 (а)». Заявники зазначають, що вказані розбіжності у написанні прізвищ унеможливлюють встановлення факту належності їм правовстановлюючого документа, у зв`язку з чим змушені звернутися до суду.

Ухвалою від 10 жовтня 2025 року суд прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи.

Заявники у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з клопотаннями, у якому заяву підтримали у повному обсязі та просили проводити судовий розгляд справи без їх участі.

Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд установив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 вересня 1996 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 6904, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та членам його сім`ї ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а. с. 5).

Відповідно до довідки № 61/3082 від 07 липня 2025 року, виданої КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» ОСОБА_1 , за даними архівного обліку станом на 28 грудня 2012 року в КП «КМБТІ» зареєстровано нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 . Інформація про власників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Назва документа свідоцтво про право власності, видане УЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів від 05 вересня 1996 року; записаний в реєстрову книгу № М-1 за реєстровим № 111 (а. с. 6).

У паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 прізвище вказано « ОСОБА_5 », у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 « ОСОБА_5 ».

Після укладення шлюбу ОСОБА_11 взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_12 ».

За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі статтею першою Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як убачається зі змісту частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зокрема, зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

На думку суду, надані заявником документи свідчать про розбіжність у написанні прізвищ у документі, що підтверджує право власності заявників на квартиру, та документах, виданих на їхні імена. Таким чином, оскільки встановлення цього факту має для заявників юридичне значення, а встановити цей факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Керуючись статтями 247, 263-265, 293, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Встановити факт належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ) свідоцтва про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_2 , виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 05 вересня 1996 року № 6904, зареєстрованого в КП «Кременчуцьке бюро технічної інвентаризації» у реєстраційній книзі № 61 за № 8895.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. М. Ковальчук