Справа № 388/1277/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2025 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

розглянув у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Долинська міська рада Кропивницького району Кіровоградської області про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить дати дозвіл без письмової згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації та проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивує тим, що 18 квітня 1992 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.

У сторін є повнолітній син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітній син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою. З моменту реєстрації шлюбу позивачка проживала з чоловіком однією сім`єю, мали гарні стосунки, були дружньою родиною, разом виховували малолітнього сина, ОСОБА_3 . Усі разом проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

У сім`ї ніколи не виникало спору про місце проживання чи реєстрації малолітньої дитини.

У грудні 2022 року ОСОБА_2 був мобілізований до Збройних Сил України.

Згідно зі сповіщенням від 8 квітня 2023 року № 234, було повідомлено, що ОСОБА_2 зник безвісти під час бойового завдання в результаті бойового зіткнення.

У червні 2024 року позивачка дізналася, що 20 червня 2024 року їх з відповідачем повнолітній син, ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в якому вона проживала та була зареєстрована разом з чоловіком та малолітньою дитиною, а 21 червня 2024 року він зняв їх з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Після зняття їх з реєстрації місця проживання за цією адресою, старший син вигнав їх з малолітньою дитиною з житла в якому вони проживали та були зареєстровані.

27 червня 2024 року ОСОБА_1 отримала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та зареєструвала за цією адресою своє місце проживання, а також з цього ж дня проживає за цією адресою разом з малолітньою дитиною.

У свою чергу дитина, ОСОБА_3 не має зареєстрованого місця проживання, оскільки подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків за згодою іншого з батьків, крім випадків, коли місце проживання дитини визначено рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування.

Позивачка стверджує, що не може оформити виплати на дитину у зв`язку зі зникненням безвісти батька дитини, оскільки для цього необхідно ідентифікаційний номер дитини та довідку про реєстрацію її місця проживання. Однак цих документів дитина не може отримати за відсутності зареєстрованого місця проживання.

Органом опіки та піклування позивачці не надало дозволу на реєстрацію місця проживання дитини за адресою матері без згоди батька, оскільки питання підлягає вирішенню судом.

ОСОБА_1 стверджує, що відсутність реєстрації місця проживання дитини за її фактичним місцем проживання, суперечить інтересам дитини, суттєво обмежує реалізацію її прав, зокрема, права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, право на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надіслав.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, однак її представник ОСОБА_5 надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив.

Представник Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України).

Судом установлено, що 18 квітня 1992 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб (а. с. 13).

Сторони мають спільну дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 14).

Відповідач ОСОБА_2 згідно зі сповіщенням від 8 квітня 2023 року № 234 є зниклим безвісти під час виконання бойового завдання в результаті бойового зіткнення (а. с. 15). Цей факт також підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 28 лютого 2025 року № 07 (а. с. 12).

З даних відділу «Центр надання адміністративних послуг» Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 11 квітня 2025 року № 1180 відомо, що ОСОБА_1 з 7 травня 1992 року по 21 червня 2024 року, ОСОБА_2 з 18 лютого 2016 року по 21 червня 2024 року, ОСОБА_3 з 18 липня 2014 року по 21 червня 2024 року мали зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 23).

Отже, малолітня дитина ОСОБА_3 тепер не має зареєстрованого місця проживання.

Згідно з договором дарування, посвідченим 27 червня 2024 року приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Величком С.О., зареєстрованим у реєстрі за № 620, ОСОБА_1 є власником житла за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності у Державному реєстрі речових прав зареєстровано 27 червня 2024 року за № 55632571 (а. с. 19-21).

Цього ж дня, тобто 27 червня 2024 року ОСОБА_1 зареєструвала за цією адресою своє місце проживання, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади від 27 червня 2024 року (а. с. 11).

За адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проживає разом із дитиною ОСОБА_3 (а. с. 27).

У свою чергу, місце проживання дитини за адресою місця проживання матері, що також є адресою фактичного місця проживання дитини неможливо зареєструвати у позасудовому порядку, оскільки така реєстрація здійснюється одним з її батьків за згодою іншого з батьків. Таку згоду позивачка від відповідача отримати не може, а відтак дитина проживає без реєстрації місця проживання (а. с. 23).

У свою чергу орган опіки та піклування, тобто виконавчий комітет Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області ухилився від захисту прав дитини, мотивуючи це відсутністю необхідних повноважень (а. с. 24, 39, 40).

Як стверджує позивачка, відсутність у дитини реєстрації місця проживання обмежує права дитини, зокрема, право на вільний вибір місця проживання, на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, з чим суд погоджується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей.

У відповідності до положень п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Чинним законодавством передбачено право одного з батьків у разі відсутності згоди іншого вирішити це питання в судовому порядку.

При вирішенні судом даного роду справ підлягає з`ясуванню питання, чи була вказана відмова одного з батьків безпідставною, або ж вона викликана певними обставинами.

Відсутність згоди відповідача на реєстрацію місця проживання дитини з позивачем, а також відсутність у відповідача зареєстрованого місця проживання, свідчать про наявність спору між сторонами щодо того, де саме має дитина проживати.

Отже, оскільки відповідач не має зареєстрованого місця проживання, дитина проживає разом з позивачкою за адресою її зареєстрованого місця проживання більше року, відповідно звикла до цього нового місця проживання, а також відсутність у дитини іншого місця проживання, за адресою місця проживання позивачки дитина не має зареєстрованого місця проживання, відповідач не надав згоди на реєстрацію дитини за її місцем проживання, відсутність у дитини зареєстрованого місця проживання за фактичним місцем проживання порушує її права, зокрема, право на вільний вибір місця проживання, на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист тощо, відповідно за цих обставин вимоги позивачки є обґрунтованими.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов до переконання про задоволення цього позову.

Позивачка не надала до суду доказів понесення нею судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись, 160, 161 СК України, ст. ст. 15, 16, 29, 242 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Долинська міська рада Кропивницького району Кіровоградської області про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька.

Дати дозвіл без письмової згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації та проживання матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський