КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/15544/25

Апеляційне провадження № 22-ц/824/17236/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Волошина В.О., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся досуду з вказаною заявою, в якій, враховуючи заяву про усунення недоліків від 23 вересня 2025 року, просив:

- заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання його сім`ї ( АДРЕСА_1 );

- заборонити ОСОБА_2 контактувати з ними та членами його сім`ї будь-якими засобами зв`язку (телефонні дзвінки, sms, месенджери, соціальні мережі, електронна пошта);

- зобов`язати ОСОБА_2 утримуватися від будь-яких форм домашнього насильства, у тому числі погроз, образ, переслідувань, псування майна, будь-яких інших протиправних дій, що загрожують життю, здоров`ю чи психологічному стану його родини;

- видати обмежувальний припис строком на 6 місяців (а.с. 1-2, 33-35).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - визнано неподаною та повернуто заявникові (а.с. 37-40).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 29 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 року у справі № 755/15544/25 і направити справу для продовження розгляду заяви про видачу обмежувального припису до суду першої інстанції (а.с. 43-45).

На обґрунтування скарги зазначав, що оскаржувана ухвала постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального права, з надмірним формалізмом, з порушенням принципу пріоритету захисту постраждалих від домашнього насильства і неправильною оцінкою доказів. Тому, як переконаний апелянт, суд першої інстанції безпідставно визнав заяву неподаною та повернув її, чим порушив його право на ефективний судовий захист і право його родини на безпеку.

Так, заявник вказував, що суд послався на частину першу ст. 177 ЦПК України, проте не врахував, що докази надсилання копій заяви та додатків іншій стороні були додані, безпідставно дійшов висновку, що недоліки не усунуті. Суд вимагав надмірної деталізації вимог (наприклад, зазначення конкретних номерів телефонів, акаунтів у соцмережах, переліку кожного майна тощо). Проте ЄСПЛ неодноразово наголошував, що надмірний формалізм у процесуальних питаннях порушує право на доступ до правосуддя (рішення у справах «Белле проти Франції», «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії»).

Окрім цього, згідно зі ст. 3, 25, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» держава зобов`язана забезпечити невідкладний захист постраждалих осіб. Відповідно до ст. 350-2, 350-4, 350-6 ЦПК України, обмежувальний припис є засобом захисту і має застосовуватися оперативно. Однак суд замість оцінки суті доводів фактично позбавив заявника та його родину права на захист, відмовившись розглянути заяву. Суд зазначив про відсутність доказів звернення до поліції, проте до заяви були додані копії заяв, які підтверджують факт звернення.

Відповідно до частини другої ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз частиною тринадцятою ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково,враховуючи викладене.

Відповідно до частини першої ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями статті 350-4 ЦПК України передбачено вимоги до змісту заяви про видачу обмежувального припису, відповідно до яких у ній повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі;

3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідно з частиною другою статті 350-4 ЦПК України у разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису залишено без руху, у якій вказано, що заявнику необхідно подати до суду виправлену редакцію заяви із усунутими недоліками, а саме:

- уточнити підстави, які надають заявнику право на звернення до суду із вказаною заявою у розумінні вищевказаних ст. 350-2 ЦПК України, ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та Закону України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»;

- уточнити суб`єктний склад учасників справи;

- конкретизувати зміст усіх заявлених вимог максимально чітко та детально;

- надати суду докази, які б підтверджували подачу заяви до поліції щодо вчинення домашнього насильства та отримання та/чи опрацювання вказаної заяви поліцією, а також її подальший рух. Виправлену редакцію позовної заяви необхідно було подати стороні заявника до суду з урахуванням частини першої ст. 177 ЦПК України (а.с. 26-29).

23 вересня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків, на виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2025 року (а.с. 33-35).

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з частиною третьою ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - визнано неподаною та повернуто заявникові (а.с. 37-40).

Повертаючи вказану позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені в ухвалі суду недоліки заявником не усунуто: заявником було подано до суду заяву про усунення недоліків, у якій останній знову звернувся до суду не лише у своїх інтересах, а й у інтересах своєї родини, при цьому, уточнивши суб`єктний склад заявників по тексту заяви ( ОСОБА_3 - дружина заявника, ОСОБА_4 - малолітній син заявника, ОСОБА_5 - малолітня донька заявника). Разом із тим, вказана заява підписана лишезаявником, зважаючи на те, що подана за допомогою засобів підсистеми ЄІСТС «Електронний суд». Підпису дружини заявника - ОСОБА_3 вказана заява не містить, як і не містить повноважень заявника (довіреності) на представництво інтересів своєї дружини у суді. Також матеріали заяви про усунення недоліків не містять доказів того, що заявник має право звертатись до суду і в інтересах малолітніх дітей як законний представник (відсутні копії свідоцтва про народження дітей).

Також вказано в ухвалі суду від 23 вересня 2025 року, що зміст заявлених вимог заявником не було конкретизовано максимально чітко та детально, оскільки вимога «заборонити заінтересованій особі контактувати із заявником та членами його сім`ї будь-якими засобами зв`язку (телефонні дзвінки, SMS, месенджери, соціальні мережі, електронна пошта)» не містить конкретизації про номери телефонів, назви месенджерів, соціальних мереж, відомостей про електронні пошти. Разом із тим, вимога «зобов`язати заінтересовану особу утримуватися від будь-яких форм домашнього насильства, у тому числі: погроз, образ, переслідувань; псування майна; будь-яких інших протиправних дій, що загрожують життю, здоров`ю чи психологічному стану родини заявника» не містить конкретизації про конкретно визначене майно, про інші протиправні дії (які конкретно дії). Як і не містить заява про усунення недоліків відомостей про рух заяви до поліції щодо вчинення домашнього насильства та отримання та/чи опрацювання вказаної заяви поліцією.

Окремо в ухвалі від 23 вересня 2025 року наголошено, що в ухвалі суду від 19 вересня 2025 року, судом було закцентовано увагу на тому, що виправлену редакцію позовної заяви необхідно подати до суду з урахуванням частини першої ст. 177 ЦПК України.

Однак, колегія суддів не повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції оцінив обставини, викладені у заяві, без урахування положень статей 13, 175 ЦПК України, якими визначено, що позивач/заявник на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження вимог, неточність формулювань вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав заяви за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для залишення заяви без задоволення по суті, а не для визнання заяви неподаною та її повернення.

Оскільки формулювання вимог, обрання способу захисту порушеного права, заявник здійснює на власний розсуд, колегія суддів вважає помилковим висновок суду, що заява ОСОБА_5 не відповідає вимогам 175, 350-4 ЦПК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц.

Водночас, суд першої інстанції правильно встановив, що заява ОСОБА_1 не відповідає частині першій статті 177 ЦПК України, оскільки при поданні засобами поштового зв`язку заяви про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 не надав копії заяви разом з доданими до неї матеріалами для направлення судом заінтересованій особі ОСОБА_2 .

Відтак, враховуючи викладене, колегія суддів приходить, що оскаржувана ухвала підлягає зміні шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 року - змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов