Справа № 703/5984/25
2/703/2003/25
УХВАЛА

19 листопада 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області

в складі головуючого судді Волосовського В.В.,

за участі секретаря судового засідання Похітон Я.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Хлопова А.В.,

розглянувши заяву представника відповідача про відвід судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Волосовського В.В. від розгляду цивільної справи №703/5984/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Волосовського В.В. перебуває на розгляді цивільна справа за заявою позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Так, позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на своє утримання, як матері дитини, яка не досягла трирічного віку, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 вересня 2023 року було відкрито провадження у вказані цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

Відповідач скористався наданим йому правом на подачу відзиву, в якому виклав свої заперечення проти заявлених вимог. Крім того, в поданому відзиві представник відповідача адвокат Хлопов А.В. заявив клопотання про допит позивача як свідка щодо предмета спору в порядку ст. 93 ЦПК України та виклав запитання, які вважав за необхідне поставити позивачу.

В судовому засіданні 19 листопада 2025 року представник відповідача - адвокат Хлопов А.В. заявив відвід судді Волосовського В.В. від розгляду даної цивільної справи №703/5984/25. Відвід обґрунтовано його недовірою судді, оскільки ним було постановлено протокольну ухвалу про допит позивача як свідка щодо предмета спору в порядку ст. 93 ЦПК України під час судового розгляду, без зобов`язання надати письмові відповіді на поставлені стороною відповідача питання.

Суд, розглянувши заяву представника відповідача - адвоката Хлопова А.В. про відвід судді Волосовського В.В. від розгляду справи №703/5984/25, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого відводу з огляду на таке.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки відвід судді Волосовському В.В. від розгляду даної справи заявлено представником відповідача адвокатом Хлоповим А.В. безпосередньо в судовому засіданні, відтак заява про відвід не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Виходячи з положень частини другої статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

Так, згідно з положеннями ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Цивільний процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, однак зазначає, що відвід повинен бути вмотивованим.

У якості підстав відводу заявник посилається на п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, відповідно до якого суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд констатує, що відповідно до положень ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що принципи судочинства виключають для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, правова чи процесуальна позиція яких не влаштовує сторону по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід має бути вмотивованим.

Тобто, відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та ґрунтуватись на певних конкретних доказах. Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суд зауважує, що відправляючи правосуддя, суддя самостійно, на власний розсуд визначає, які саме процесуальні дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, в тому числі вирішує заявлені сторонами клопотання та заяви.

Таку, суддівську дискрецію, або суддівський розсуд, визначають як повноваження, надані особі, яка володіє владою вибирати між двома чи більше альтернативами, коли кожна з альтернатив законна.

Згідно з ч. 2 ст. 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Так, суддя приймаючи рішення про відсутність необхідності у зобов`язанні позивача надати письмово відповіді на поставлені стороною відповідача питання в порядку допиту її як свідка згідно ст. 93 ЦПК, керувався виключно положеннями цивільного процесуального законодавства.

Зокрема, згідно ст. 92 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Зважаючи на те, що позивач була присутня під час судового засідання, фіксація якого здійснювалась за допомогою системи відеоконференцзв`язку, з метою оперативного розгляду справи, судом постановлено допитати позивача як свідка під час судового засідання, відповідно привівши останню до присяги та попереджено про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань.

Таким чином, доводи, викладені представником відповідача адвокатом Хлоповим А.В. у заяві про відвід судді Волосовському В.В., не є обґрунтованою підставою, за наявності якої може виникнути сумнів у неупередженості судді, зазначені ним обставини не свідчать про упередженість та необ`єктивність судді Волосовського В.В., безпосередньо та однозначно не вказують на його особисте упереджене ставлення до заявника або особисту прихильність до інших учасників справи.

Посилання відповідача на порушення суддею Волосовським В.В. під час розгляду справи №703/5984/25 процесуальних норм, базуються на її суб`єктивній думці щодо цього і не підтверджене будь яким доказом.

При цьому необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Суд зазначає, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.

Таким чином, учаснику справи необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Жодних належних та допустимих доказів наявності обставин, які б свідчили про упередженість та необ`єктивність судді при здійснені правосуддя в розумінні ст. 36 ЦПК України в ході розгляду даної заяви про відвід не встановлено. Відтак, посилання заявника на упередженість судді під час розгляду справи №703/5984/25 суд вважає безпідставними.

Крім того, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Дослідивши обставини, зазначені в заяві про відвід, суд доходить висновку, що вказана заява не містить підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України, та в ній викладені припущення щодо порушення норм права головуючим по справі.

Оцінивши доводи заяви суд не вбачає ані об`єктивних, ані суб`єктивних обставин, які викликають сумніви в неупередженості або безсторонності (об`єктивності) судді.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Волосовського В.В. при розгляді вищевказаної справи.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40, 41, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача адвоката Хлопова Андрія Володимировича про відвід судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Волосовського В.В. від розгляду цивільної справи 703/5984/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 24 листопада 2025 року.

Суддя: В.В. Волосовський