Провадження №2/524/5714/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., представника позивача Ткач С.С., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення за період з січня 2022 року до липня 2025 року в сумі 11758,01 грн, 3% річних в сумі 118,46 грн, інфляційних втрат в сумі 495,94 грн, пені в сумі 38,66 грн ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що КП «Кременчукводоканал» надає послуги з постачання холодної води і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач не виконав свій обов`язок щодо своєчасної оплати послуг. Заборгованість відповідача за період з січня 2022 року до липня 2025 року включно становить 11758,01 грн. Також відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних та індекс інфляції.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити. Вказала, що на відповідача, як власника майна, покладено обов`язок з його утримання, а тому позов заявлено саме до нього. На запитання відповідача вказала, що розрахунок проведено за тарифами, встановленими НКРЕКП із розрахунку на 1 особу та виходячи із того, що квартира є однокімнатною.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач у відзиві вказав, що у визначений позивачем період він не був споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки споживав їх за іншою адресою. Зазначив, що між ним та позивачем відсутній договір про надання послуг за адресою: АДРЕСА_1 . Звертав увагу, що відповідно до наданого позивачем розрахунку споживачем послуг за наведеною вище адресою є ОСОБА_2 .. При розподілі судових витрат просив врахувати, що є інвалідом 2 групи. Крім того заявив про застосування наслідків спливу позовної давності.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечував. Вказав, що позов має бути пред`явлено до споживача послуг, тобто особи, яка проживає у квартирі і користується послугами. На запитання відповів, що він не повідомляв надавача послуг про набуття ним права власності на нерухоме майно, а також про кількість і склад осіб, місце проживання яких зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

В судовому засіданні відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про долучення довідки щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із пропуском строків, визначених ч. 3 ст. 83 ЦПК України та відсутністю поважних причин пропуску такого строку.

Також, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення ОСОБА_2 , як співвідповідача або третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у зв`язку із пропуском строків для подання такого клопотання та у зв`язку із наявністю заперечень позивача.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідач є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав №437796722 від 01.08.2025.

Згідно з наданим позивачем розрахунку, сума боргу за період з січня 2022 року до липня 2025 року включно становить 11758,01 грн.

Відповідно до розрахунку позивача, сума 3% річних становить 118,46 грн, інфляційних втрат в сумі 495,94 грн, пені в сумі 38,66 грн.

НОРМИ ПРАВА ТА ОЦІНКА СУДУ

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, регулюються ЗУ « Про житлово-комунальні послуги»(далі Закон № 2189-VIII від 09.11.2017).

Щодо доводів відповідача про те, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки не споживає послуги за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до пункту 6 частини третьої статті 1 Закону № 2189-VIII від 09.11.2017 індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Отже, положення ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дають визначення індивідуального споживача, яким є або власник(співвласник) нерухомого майна або за його згодою інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу.

З цих підстав, суд вважає, що відповідач як власник нерухомого майна, відповідно до Закону № 2189-VIII від 09.11.2017 вважається індивідуальним споживачем послуг.

Суд враховує доводи відповідача з приводу того, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання іншої особи - ОСОБА_2 .. Однак, на переконання суду, реєстрація місця проживання особи за відповідною адресою сама по собі не свідчить про те, що у вказаної особи виникає обов`язок з утримання майна за відсутності доказів, що така особа може вважатись споживачем послуг відповідно до пункту 6 частини третьої статті 1 Закону № 2189-VIII від 09.11.2017.

Відповідно до п. 1, 5, 11 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII від 09.11.2017 індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами та інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Отже, саме на відповідача, як власника нерухомого майна, Закон № 2189-VIII від 09.11.2017 покладає обов`язок звернутись до надавача послуг із повідомлення про зміну власника нерухомого майна, а також для укладення індивідуального договору. У зв`язку із цим, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що позивач у наданому ним розрахунку підтвердив, що споживачем послуг є ОСОБА_2 ..

Щодо доводів сторін з приводу порядку нарахування вартості послуг.

Порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг, визначається Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358)(далі Методика № 315).

Відповідно до п. 6 розділу ХІІІ Методики № 315 для споживачів, приміщення яких не обладнані засобами розподільного обліку, застосовується норма споживання відповідної комунальної послуги, встановлена органом місцевого самоврядування з урахуванням кількості фактично проживаючих та коригуючого коефіцієнту.

В п. 2 розділу Х Методики № 315 визначено, що для цілей розподільного обліку визначається кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою. Про цю кількість осіб власник/наймач приміщення письмово повідомляє виконавця комунальної послуги та/або виконавця розподілу комунальної послуги, при цьому кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою, не може бути меншою від зареєстрованих у приміщенні - для житлових приміщень; кількості житлових кімнат у квартирі, визначених виконавцем комунальної послуги або виконавцем розподілу комунальної послуги, якщо власник/наймач житлових приміщень не надав інформацію про кількість зареєстрованих осіб або у приміщенні не зареєстровано жодної особи.

Як було зазначено раніше обов`язок щодо повідомлення виконавця послуг про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі покладається на індивідуального споживача, яким, відповідно до обставин даної справи, є відповідач.

В судовому засіданні відповідач підтвердив, що після набуття права власності на нерухоме майно він не звертався, в тому числі і з завами про кількість осіб, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, відсутність у виконавця послуги відомостей про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі надавала позивачу право провести нарахування вартості послуг відповідно до кількості житлових кімнат у квартирі, які визначаються самим виконавцем послуги. Крім іншого, суд враховує те, що в судовому засіданні відповідач підтвердив, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована лише 1 особа, що відповідає кількості осіб, вказаних у наданому позивачем розрахунку.

Суд наголошує, шо розділ ХІІІ Методики № 315 визначає порядок застосування коригуючого коефіцієнту і, на думку суду, не звільняє відповідача від обов`язку утримувати майно, власником якого він є.

Щодо вимог позивача про стягнення боргу з урахуванням 3% річних та індексу інфляції.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена у пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 березня 2019 року по справі № 210/5796/16-ц.

Відтак, враховуючи факт неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення боргу з урахуванням 3% річних, індексу інфляції та пені.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що вимоги позивача підтверджується належними доказами, з огляду на те, що доводи відповідача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та враховуючи відсутність доказів виконання обов`язку щодо утримання майна, в тому числі сплати вартості наданих комунальних послуг, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення за період з січня 2022 року до липня 2025 року в сумі 11758,01 грн, 3% річних в сумі 118,46 грн, інфляційних втрат в сумі 495,94 грн, пені в сумі 38,66 грн.

Вирішуючи заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2025 року по справі № 903/602/24 зробила висновок про те, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.

Враховуючи те, що позовна давність за платежами з січня 2022 року через продовження та подальше зупинення, не сплила, суд вважає, що позов заявлено в межах позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати компенсуються за рахунок держави у зв`язку із тим, що відповідач звільнений від їх сплати, відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 на користь Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ідентифікаційний номер юридичної особи 03361655, заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення в сумі 11758,01 грн, 3% річних в сумі 118,46 грн, втрати від інфляції в сумі 495,94 грн, пеню в сумі 38,66 грн.

Сплачений Комунальним підприємством «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ідентифікаційний номер юридичної особи 03361655, судовий збір у сумі 2725,20 грн(платіжна інструкція №4194 від 23.07.2025) та 302,80 грн(платіжна інструкція №5835 від 10.10.2025) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ