Справа № 375/1751/24
Провадження № 2/375/594/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року

Рокитнянський районний суд Київської області у складі судді Антипенка В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Голованової В. А.,

представника позивача: Гетьман Н. О.,

представника відповідача Назаренка Р. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА" про визнання недійсними додаткових угод до договору оренди земельної ділянки та скасування їх державної реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

23.10.2024 до Рокитнянського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ "АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА" про визнання недійсними додаткових угод до договору оренди земельної ділянки та скасування їх державної реєстрації.

Позивач просив:

визнати додаткову угоду б/н від 24.11.2008 року до договору оренди № 10 від 30.10.2006 року між ОСОБА_2 з ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА» неукладеною та скасувати державну реєстрацію даної угоди від 10.02.2010 Рокитнянським районним відділом Київської регіональної філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру за № 84;

визнати додаткову угоду від 19.07.2012 року до договору оренди № 10 від 30.10.2006 року, між ОСОБА_2 з ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА», зареєстрованою в реєстрі року неукладеною та скасувати державну реєстрацію даної угоди від року Управлінням Держкомзему у Рокитнянському районі Київської області за № 0899;

визнати Додаткову угоду від 26.09.2015 рокудо договору оренди № 10 від 30.10.2006 року, між ОСОБА_2 з ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА» неукладеною та скасувати державну реєстрацію даної угоди від 69321488 від 15.09.2023 здійснену приватним нотаріусом Якименко Л. П., Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 30.10.2006 між ОСОБА_2 та ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА» було укладено договір оренди земельної ділянки, власником якої на той час була ОСОБА_2 , загальною площею 2.464 та, кадастровий номер :03:033:0017 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 5 років. Договір зареєстрований 14.12.2006 року у Державному реєстрі земель за записом № 80.

Як виявилося в подальшому, шляхом незаконного укладення додаткових угод термін оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:033:0017 було збільшено та право оренди ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА» діє до 14.12.2034 року.

24.11.2008 між ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 30.10.2006 року, кадастровий номер :03:033:0017.

Додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки від 24.11.2008 викладено в наступній редакції п.4 «Договір укладено на 7 років, починаючи з моменту підписання додаткової угоди». Додаткова угода зареєстрована у Державному реєстрі земель (запис № 84 від 10.02.2010 року).

19.07.2012 між ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 30.10.2006, кадастровий номер :03:033:0017, відповідно до якої погоджено доповнити Договір таким пунктом: п.1 «Починаючи з моменту закінчення строку дії договору, зазначеного в п. 4 даного Договору, строк дії дзговору продовжено на 7 років». Додаткова угода до договору оренди земельної ділянки зареєстрована у Державному реєстрі земель ( запис № 0899 від 19.07.2012).

26.09.2015 між ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 30.10.2006, кадастровий номер :03:033:0017, відповідно до якої доповнити Договір таким пунктом: п. 4.1. «Починаючи з моменту викінчення строку дії договору, зазначеного в п.4 даного Договору, з урахуванням строків зазначених у всіх додаткових угодах - строк дії договору продовжити на 12 років». Додаткова угода зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ( запис № 14338570 від 07.04.2016 року).

19.08.2022 ОСОБА_2 направлена заява директору ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА» про надання їй належним чином завірених копій документів, якими підтверджувався би факт права оренди земельної ділянки вищезазначеного Товариства до 14.12.2034 року.

Окрім того, 09.11.2022 року ОСОБА_2 направила заяву до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області щодо надання копії архівного примірника додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

Як з`ясувалось, з отриманого листа № У-673/0-1057/6-22 від 25.11.2022 від Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, ТОВ АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА» за відсутності підпису ОСОБА_2 , як власника земельної ділянки 30.10.2006 Додатковою угодою до договору оренди № 10 подовжило термін дії договору ще на 7 років.

Дана Додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 30.10.2006 року була зареєстрована 19.07.2012 в Управлінні Держкомзему у Рокитнянському тайоні Київської області за № 00899.

Наразі, за договором дарування від 15.09.2023 власником зазначеної вище земельної ділянки є ОСОБА_1 . ОСОБА_3 констатує те, що його мати, будучи власником земельної ділянки на той час, жодних Додаткових угод не підписувала, тобто волевиявлення та наміру на їх укладення вона не мала, а підписи в зазначених вище документах вчинені не нею, а іншою особою.

Відповідач порушення права позивача не визнає, в результаті чого між сторонами виник спір, для вирішення якого сторони звернулися до суду.

08.11.2024 представником відповідача на адресу суду було подано відзив на позов. Представник позивача наполягає на тому, що оспорювані додаткові угоди до договору оренди були укладені саме з ОСОБА_2 .

Представник відповідача зазначає, що, починаючи з дня фактичної передачі земельної ділянки у користування відповідачу, ОСОБА_2 щорічно отримувала оренду плату відповідно до умов договору. Претензій майнового характеру ОСОБА_2 не заявляла, тобто фактично погоджується із тими сумами орендної плати, які відповідач виплачував та продовжує виплачувати.

Щодо додаткових угод від 24.11.2008 та від 26.09.2015, відповідач зазначає, що повивач не заперечує про існування даних додаткових угод, не заперечує факту отримання орендної плати, не заперечує факту що дані додаткові угоди підписані ОСОБА_2 , не вказує підстави визнання додаткових угод неукладеними, не посилається, які пункти додаткових угод Відповідачем не виконано чи порушено, не зазначає в який період часу позивачу стало відомо про існування даних Додаткових угод. не посилається на норми закону, що слугували б підставою для визнання додаткових угод неукладених, а пише в загальному вимагає визнати додаткові угоди неукладеними.

На переконання представника відповідача, прийняття від відповідача орендної плати та відсутність вимог та/або перешкод у користуванні земельною ділянкою ТОВ «АПК НАСТАШКА» впродовж усього терміну дії Договору є підтвердженням його виконання сторонами його умов, і зокрема ОСОБА_2 . За таких обставин, відсутні правові підстави вважати, що договір та/або спірні додаткові угоди були не укладені між ОСОБА_2 та Відповідачем. Останній виплатив орендну плату по 2023 рік включно, не виплачена орендна плата лише за 2024 рік, оскільки строк виплати відповідно до Додаткової угоди 26.09.2015 до 31 грудня поточного року.

Представник відповідача вказує також і на суперечливу поведінку орендодавця. Вказує, що дії ОСОБА_2 , яка виконувала умови договору оренди земельної ділянки від 30.10.2006 протягом 18 років, свідчать про обізнаність і погодження з умовами Договору та додаткових угод до нього. Водночас права та обов`язки . первісного орендаря перейшли до позивача, пред`явлення ним позову про визнання не дійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації, суперечить попередній поведінці, а саме виконання умов договору оренди земельної ділянки, ОСОБА_2 (орендодавця в цілому) і є недобросовісним.

Також представник відповідача звертає увагу на пропуск позивачем строку позовної давності, зазначаючи про те, що оскільки позивач не заперечував проти отримання підвищеної орендної плати, не звертався до відповідача про надання роз`яснення про причини підняття орендної плати та продовжувала отримувати орендну плату, відповідно позивач знав наявність Додаткової угоди від 24.11.2008 року, додаткової угоди від 19.07.2012 та додаткової угоди від 26.09.2015.

Доводи позивача в тім, що він дізнався про порушення свого цивільного права лише у листопаді 2022 та не міг дізнатися про це раніше, не є переконливими самі по можуть бути достатніми для визнання обставини перебігу строку позовної щодо спірних відносин саме з 2008, 2012 та 2015 року.

На підставі викладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 24.10.2024 провадження по справі було відкрито, постановлено слухати справу у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27 січня 2025 року призначено судову почеркознавчу експертизу. Провадження в справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою суду від 02.10.2025 провадження по справі поновлено.

У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити із підстав, викладених у позовній заяві. Також представник позивача визнав, що додаткову угоду від 26.09.2015 підписувала ОСОБА_2 , а тому визнавати її та додаткову угоду від 24.11.2008 недійсними немає потреби. Водночас ні позивачем, ні його представником позовні вимоги не змінено.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував. Вказував на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав та пропущено строк позовної давності, адже про оспорювані додаткові угоди позивач повинен був дізнатися у 2008, 2012 та 2015 роках відповідно.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона була власником оспорюваної земельної ділянки. У 2006 році вона уклала договір із ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА», строк дії якого було погоджено сторонами до 2008 року. У 2008 році шляхом укладення нею додаткової угоди строк дії договору було продовжено ще на 7 років, тобто до 2015 року. У 2015 році представники орендаря запропонували їй на вибір укласти додаткову угоду про продовження строку дії договору ще на 7 або 12 років. ОСОБА_2 вирішила укласти додаткову угоду, якою продовжити строк дії договору оренди землі ще на 12 років.

У 2022 році від знайомих ОСОБА_2 дізналася, про існування ще і додаткової угоди про продовження строку дії договору оренди землі на 7 років, яку було, ніби-то, нею укладено у 2012 році. Однак ОСОБА_2 пояснила суду, що такої угоди вона не укладала.

Крім того, свідок пояснила, що протягом дії договору оренди землі по час розгляду справи у суді орендарем належно виконувалися його договірні зобов`язання.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

30.10.2006 між ОСОБА_2 , (орендодавець), та ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА», (орендар), було укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 2.464 та, кадастровий номер :03:033:0017 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 5 років. Договір зареєстрований 14.12.2006 року у Державному реєстрі земель за записом № 80. (т. 1 а.с. 10-11).

Відповідно до п. 7 договору, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору, то, за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору, він підлягає підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах , які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Відповідно до п.22 договору, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Відповідно до п. 39 договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни або розірвання договору.

Відповідно до додаткової угоду б/н від 24.11.2008 року до договору оренди № 10 від 30.10.2006 року між ОСОБА_2 з ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА», зареєстровано. 10.02.2010 року Рокитнянським районним відділом Київської регіональної філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру за № 84, сторони погодили, зокрема збільшення розміру орендної плати та продовжено строк дії основного договору на 7 років, починаючи з моменту підписання додаткової угоди. (т. 1 а.с.12)

Відповідно до додаткової угоди від 19.07.2012 року до договору оренди № 10 від 30.10.2006 року, між ОСОБА_2 з ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА», зареєстрованою Управлінням Держкомзему у Рокитнянському районі Київської області за № 0899. Сторони погодили, зокрема, продовження строку дії договору на 7 років з моменту закінчення строку дії основного договору. (т. 1 а.с.13)

Відповідно до додаткової угоди від 26.09.2015 строк дії основного договору було продовжено на 12 років, з урахуванням строків, зазначених у всіх додаткових угодах.

15.09.2023 приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Якименко Л. П. було посвідчено договір дарування земельної ділянки, яка належала ОСОБА_2 . Новим власником став ОСОБА_1 , позивач. (т. 1 а.с.15)

Відповідно до інформацію про державну реєстрацію іншого речового права, 07.04.2016 було зареєстровано право оренди оспорюваної земельної ділянки, строк дії речового права 14.12.2034, орендар ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА», орендодавець ОСОБА_1 .

Відповідно до первинних бухгалтерських документів, наданих представником відповідача, ОСОБА_2 виплачувалася, (перераховувалася, видавалася), орендна плата: 31.05.2021, 24.09.2021, 16.12.2021, 05.08.2022, 27.04.2023, 31.07.2023.

Також ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА» подавало відповідну звітність до податкових органів, пов`язану із виплатою доходів фізичним особам.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 11.09.2025 № 2321/25-32:

підпис, що міститься у графі «Орендодавець» додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № 10 від 30.10.2006, укладеної між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА», зареєстрованої в Управлінні Держкомзему у Рокитнянському районі Київської області 19.07.2012 за №00899, виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою;

підпис, що міститься у графі «Орендодавець» додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 26.09.2015, укладеної між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА», виконаний ОСОБА_2 . (т. 2 а.с. 4-15)

Позивач, як новий власник земельної ділянки, вважає, що додаткові угоди про продовження строку дії договору оренди попередня власниця не підписувала, відповідно вони є неукладеними, а їх державна реєстрація незаконною.

Відповідач наполягає на тому, що власниця земельної ділянки погодила продовження строку дії договору оренди, отримувала після цього орендну плату та не висловлювала ніяких заперечень.

У зв`язку із цим між сторонами виник спір, для вирішення якого позивач звернувся до суду.

Норми права та судова практика, застосовані судом при вирішенні спору.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (частина перша статті 207 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України в ласник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч.3 ст.152 ЗК України з ахист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом пред`явлення вимоги про повернення таких земельних ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Щодо суті спору, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 30.10.2006 ОСОБА_2 уклала із відповідачем договір оренди земельної ділянки. Даний факт позивачем не оспорюється.

Надалі строк дії вказаного договору неодноразово прожовжувався (24.11.2008 на 7 років з моменту підписання додаткової угоди, 19.07.2012 на 7 років, 26.05.2015 на 12 років).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, висновком судової почеркознавчої експертизи та показами свідка, що додаткова угода до договору оренди землі від 19.07.2012, якою строк дії договору продовжено на 7 років, підписувалася не ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що додаткова угода до договору оренди землі від 26.09.2015, якою строк дії договору продовжено на 12 років, підписувалася саме ОСОБА_2 , яка на той час була власником земельної ділянки. Цей факт визнав представник позивача та підтвердила свідок ОСОБА_2 .

Протягом існування договірних відносин сторона позивача не заперечувала, а відповідач надав належні та допустимі докази того, що ОСОБА_2 , орендодавець, регулярно отримувала орендну плату від орендаря, відповідача.

Представник позивача наполягає на тому, що додаткова угода 2012 року не підписувалася власником земельної ділянки, ОСОБА_2 , а тому є недійсною.

При цьому ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила, що додаткові угоди у 2008 та 2015 роках, які позивач просив також визнати недійсними, підписувала саме вона.

Аналізуючи ефективність обраного способу захисту прав власника земельної ділянки, суд дійшов таких висновків.

Зі змісту позовних вимог та позиції позивача у судовдому засіданні вбачається, що метою даного позову є скоротити термін оренди земельної ділянки шляхом визнання недійсною додаткової угоди від 2012 року, адже за умови її дійсності строк оренди землі закінчиться 24.11.2034 року, а визнавши вказану угоду недійсною та скасувавши її державну реєстрацію, позивач матиме змогу витребувати земельну ділянку раніше, 24.11.2027.

Водночас, суд звертає увагу на те, що визнати недійсним те, чого немає, неможливо.

Судом встановлено, що додаткова угода до договору оренди землі від 19.07.2012 орендодавцем, ОСОБА_2 , не підписувалася. Отже, дана угода не укладалася.

ВП ВС у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц відступила від правового висновку Верховного Суду України щодо визнання недійсним непідписаного орендодавцем договору оренди землі, визначивши, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не підлягає визнанню недійсним. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки, у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 29 листопада 2023 року (справа № 513/879/19) зазначила: "Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 152)). Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача (див. близький за змістом підхід щодо інших правовідносин у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.14))".

Крім того, за усталеною практикою Верховного Суду речове право на земельну ділянку може бути скасовано державним реєстратором на підставі рішення суду про усунення перешкод власнику в користуванні даною земельною ділянкою шляхом її повернення власнику.

У постанові від 02 червня 2025 року, прийнятій у справі № 144/1440/22 (61-12561сво24) ОП КЦС ВС відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного у справі № 130/8/23 (провадження № 61-6874св24) зазначивши, що належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про визнання відсутнім права оренди є єдиною правовою підставою для державної реєстрації припинення права оренди. Будь-яке інше судове рішення (про скасування державної реєстрації права оренди, про зобов`язання повернути земельну ділянку) не є належною підставою для державної реєстрації припинення права оренди.

Отже, визнання додаткової угоди від 19.07.2012 недійсною та скасування її державної реєстрації не призведе до захисту прав позивача, адже така вимога не призведе до обов`язку відповідача повернути йому орендовану земельну ділянку.

Факт відсутності домовленостей прожовжити строк дії оренди земельної ділянки на 7 років шляхом укладення додаткової угоди від 19.07.2012 знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

Однак, визнання вказаної угоди недійсною та скасування її державної реєстрації не забезпечить поновлення прав позивача на даний час, адже право орендаря на продовження користування вказаною земельною ділянкою на правах оренди захищено додатковою угодою від 26.09.2015, яку ОСОБА_2 на той час уклала та яку визнавати недійсною немає на даний час підстав.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що позивачем не спростовано того факту, що додаткові угоди до договору оренди землі від 24.11.2008 та від 26.09.2015 були укладені ОСОБА_2 , як власником земельної ділянки, адже такі твердження позивача спростовуються висновком почеркознавчої експертизи та показами самого колишнього власника земельної ділянки, ОСОБА_4 .

Отже, позивачем не обрано ефективного способу захисту його прав, що є самостійною підставою для відмови у позові.

При цьому, з огляду на викладені вище обставини, суд не застосовує позовну давність за заявою відповідача, оскільки підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12-81, 141, 211, 223, 263, 265, 280, 285, 289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА" про визнання недійсними додаткових угод до договору оренди земельної ділянки та скасування їх державної реєстрації, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС НАСТАШКА", місце знаходження: вулиця Центральна,37А с. Насташка, Білоцерківський район, Київська область, .

Суддя В. П. Антипенко