Справа № 639/7167/25
Провадження № 2/646/5690/2025
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

24 листопада 2025 року м.Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Чорна Б.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника позивача адвоката Сафіної О.Т. до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

На підставі ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 31.10.2025 року до Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в особі представника позивача адвоката Сафіної О.Т. до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя, відповідно до якої просила : - виділити Відповідачу легковий автомобіль марки/модель NISSAN QASHQAI, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 352100 грн. (триста п?ятдесят дві тисячі сто грн.) та причіп марки МАГ, модель 202, державний номер НОМЕР_2 - вартість причепа становить 19800 грн. (дев?ятнадцять тисяч вісімсот грн.) припинивши право спільної сумісної власності на це майно та визнавши за ним право власності на цей автомобіль. Разом вартість автомобіля та причепа становить - 371900 грн. (триста сімдесят одна тисяча дев?ятсот грн.); -стягнути з Відповідача на користь Позивача грошову компенсацію вартості 1/2 (однієї другої) частини автомобіля марки NISSAN QASHQAI, державний номер НОМЕР_1 та 1/2 (однієї другої) вартості причепа марки МАГ, модель 202, державний номер НОМЕР_2 , у розмірі 185950 грн. (сто вісімдесят п?ять тисяч дев?ятсот п`ятдесят грн.).; -стягнути з Відповідача на мою користь, сплачений судовий збір у розмірі 1211.20 грн. та витрати понесені на проведення експертного дослідження щодо оцінки транспортного засобу у розмірі 2400.00 грн.

01.10.2025 представник позивача в заяві про усунення недоліків на ухвалу Новобаварського районного суду міста Харкова від 26.09.2025 довнила позовні вимоги, в яких просила визнати за Відповідачем майнові права на об`єкт незавершеного будівництва квартири в житловому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у м.Харкові, що зводить АТ «Трест Житлобуд-1» та стягнути з Відповідача на користь Позивача грошову компенсацію однієї другої вартості майнових прав на об`єкт незавершого будівництва квартиру в житловому комплексі «Левада -2» у м.Харкові.

27.10.2025 року представник позивача - адвокат Сафіна О.Т.повторно надала заяву про усунення недоліків на виконання ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 17.10.2025, в якій просила визначити позоні вимоги та визнати за Відповідачем майнові вимоги на об`єкт незавершеного будівництва квартири в житловому комплексі «Левада 2» у м.Харкові, що зводить АТ «Трест Житлобуд-1» та стягнути з Відповідача грошову компенсацію однієї другої вартості майнових прав у розмірі приблизно 900 000,00 грн. на об`єкт незавершого будівнитцва квартири у житловому комплексі «Левада 2» у м.Харкові, що зводить АТ «Трест Житлобуд-1»; та в п.4 Позовних вимог просить викласти в такій редакції «Стягнути з Відповідача на користь позиача судовий збір у розмірі 7570,00 грн у зв`язку з доплатою судового збору.

Так, відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

З огляду на ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

Тягар доказування вартості майна несуть позивачі.

У порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем зазначено приблизну ціну позову, попри те, що заявлена позовна вимога підлягає грошовій оцінці, як вимога майнового характеру. До позовної заяви не надано документів, з яких суддя мав б можливість визначити дійсну вартість майна на момент подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, позивачці слід визначити ціну позову, виходячи із дійсної вартості спірного майна, визначеної у відповідності до вимог «Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» з метою дотримання вимог ст. 175-176 ЦПК України, а також задля подальшого можливого вирішення питання про розподіл судових витрат.

Згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому суд не наділений правом визначати ціну позову, у зв`язку з чим позивач повинен надати суду оцінку (висновок про вартість) майна на день подачі позову та у разі необхідності, доплатити судовий збір.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Вважаю за необхідне звернути увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 7 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК, у зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК визначено, що позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відтак, позивачці необхідно обрати спосіб захисту свого права власності, уточнити позовні вимоги, та надати суду позовну заяву з всіма зазначеними нею раніше зрозумілими позовними вимогами, що позбавлений суд зробити самостійно (через наявність декількох заяв про усунення недоліків та усунення усунутих недоліків, які містять вимоги, що суперечать одна одній).

Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який як і позивач має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що за правилами ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177цьогоКодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника позивача адвоката Сафіної О.Т. до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху, запропонувавши позивачу усунути недоліки вказані в мотивувальній частині ухвали в строк не пізніше 3 (трьох) днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви, відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Б.М.Чорна