Справа № 442/2097/25
Провадження № 2/442/855/2025
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Грицай М.М.,

секретар судового засідання Антоненко В.О.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шулак О.І.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Даньківа О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дрогобичі заяву представника позивача - адвоката Шпунт Мар`яна Богдановича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договорів дарування та купівлі-продажу,

в с т а н о в и в :

18.11.2025 представник позивача - адвокат Шпунт М.Б. подав заяву про забезпечення позову. Просить заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України, інших органів державної реєстрації прав та нотаріусам, як спеціальним суб`єктам, на які покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, реєструвати зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та накласти арешт на вказане майно.

Заяву мотивує тим, що співвідповідач у процесі розгляду справи відчужив спірне майно на користь особи, що не залучена до участі у справі. Так, 18.04.2025 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Легеда М.М. зареєстрований за №451 посвідчений іпотечний договір, згідно якого відповідач ОСОБА_5 спірну квартиру передала в іпотеку ОСОБА_6 , а 20.05.2025 за їх заявами приватним нотаріусом Легеда М.М. здійснено реєстрацію на підставі вказаного іпотечного договору права власності на спірну квартиру за ОСОБА_6 . Вказані дії є беззаперечно недобросовісними та такими, що спрямовані на уникнення виконання рішення суду, що набрало законної сили (про яке йдеться у позовній заяві) та унеможливлення виконання і неефективності рішення у справі, що розглядається. Вказане є також продовженням системності, послідовності дій відповідачів, спрямованих на створення додаткових складнощів для відновлення позивача у правах. Водночас, існує висока ймовірність подальшого відчуження вказаного майна, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого законні права позивача не будуть ефективно захищені. Зокрема, у разі задоволення позову підлягатиме відновленню, що існувало до порушення, прав позивача, що буде неможливим та значно ускладненим у разі подальших відчужень такого нерухомого майна третім особа.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, попередньо подавши клопотання про розгляд заяви у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шулак О.І. у судовому засіданні щодо вирішення заяви покладається на думку суду.

Представник відповідача адвокат Даньків О.В. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

Вислухавши думку учасників судового процесу, оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Співмірність у застосуванні заходів забезпечення позову передбачає дотримання судом такого балансу інтересів сторін, що виключає як надмірні негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову для приватних прав та інтересів відповідача, так і негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів для прав та інтересів позивача, пов`язаних із публічними інтересами правосуддя, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Суд звертає увагу на те, що заявник посилається на недобросовісні, на його думку, дії відповідача у справі, які спрямовані на уникнення виконання рішення суду, прийнятого у іншій справі, яке набрало законної сили. При цьому, заявник обґрунтовує вказане укладенням відповідачем іпотечного договору, що мало місце 18 квітня 2025 року, а 20 травня 2025 року здійснено реєстрацію на підставі вказаного іпотечного договору права власності на квартиру за ОСОБА_6 (стороною іпотечного договору).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Накладення арешту на житло (як просить у своїй заяві представник позивача) може призвести до порушення прав іншої особи (власника майна), яка не є учасником судового процесу, зокрема щодо користування та розпорядження житлом.

Слід також зауважити, що предметом спору у даній справі є визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу квартири, розташованої по сусідству з квартирою позивача. Відтак, посилання представника позивача у заяві про забезпечення позову на неможливість у подальшому виконання рішення суду в даній справі у разі невжиття заходів запезпечення є необгрунтованими. При цьому, як зазначає позивач у позовній заяві, правовідносини між сторонами вже врегульовані судовими рішеннями, які набрали законної сили та перебувають на стадії виконавчого провадження. Водночас необхідно врахувати, що підготовче провадження у даній справі вже закрите та розпочато розгляд справи по суті, а стороною позивача завчасно не залучено у якості співвідповідача нового власника нерухомого майна, зокрема, до останнього не пред`явлено позовних вимог.

Таким чином, беручи до уваги викладене вище, суд приходить до переконання, що доводи заявника про необхідність вжиття відповідних заходів є необґрунтованими, а тому слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити представнику позивача - адвокату Шпунт Мар`яну Богдановичу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів після її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 24.11.2025

Суддя Грицай М.М.