ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря судових засідань Гапонюк І.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Фастові Київської області клопотання представника відповідача у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позові зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . Після її смерті була відкрита спадкова справа. Після смерті матері позивач своєчасно не звернувся до нотаріуса через те, що тривалий час не міг прийти до нормального стану через збіг тяжких сімейних обставин, а саме в цей час тяжко хворів і лікувався, не мав змоги вчасно зібрати необхідні документи для подачі заяви, повномасштабне вторгнення росіян, необізнаність, оформлення інших документів, тому термін для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини він пропустив не навмисно.

З метою оформлення спадкових прав, позивач звернувся до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Чернишової О.А., однак, Листом від 30 травня 2025 року за № 307/02-14 позивачу було роз`яснино, що він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 , на протязі шести місяців. Це стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

30 вересня 2025 року Фастівським міськрайонним судом Київської області відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та призначено підготовче судове засідання.

15.11.2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява від адвоката Будової Наталії Миколаївни в якій вона зазначає про внесення її відомостей, як представника відповідача та надати можливість ознайомлення з матеріалами справи.

20.11.2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника відповідача де зазначено, що у зв`язку з перебуванням відповідача на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , яка перебувала у Херсонській області, відповідач не отримав ухвалу про відкриття провадження та не мав змоги підготовити відзив на позовну заяву. 19.11.2025 року представник відповідача ознайомилася з матеріалами справи, однак для підготовки відзиву необхідний час, тому просить відкласти судове засідання на іншу дату.

20.11.2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника відповідача про зупинення провадження у справі. В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , яка зокрема перебувала у Херсонській області. Не заперечує проти розгляд даного клопотання за відсутності сторін.

Позивач в судовому засіданні проти заявленого клопотання не заперечував але зазначив, що на даний час відповідач перебуває у місті Фастів.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази клопотання суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до позиції викладеної у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду № 484/40/21 від 19 грудня 2024 року вбачається наступне.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розгляду справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2022 у справі №461/5209/19 зазначено, що 22.08.2022 позивач звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі №461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини від 08.08.2022 №2/762 та №2/761. Пунктом 2 частини першої ст. 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява про зупинення провадження у справі №461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17, ухвалі Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі №127/1407/22.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань.

Згідно з пунктом 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Як вбачається з аналізу пункту 12 Положення № 1153/2008, встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 (провадження № 61-9218св22), від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 (провадження № 61-7918св22).

Крім того у постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №753/19628/17 та в ухвалах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №757/5240/16-ц, від 29.08.2022 у справі №461/5209/19, від 17.01.2023 у справі №501/1699/17, від 09.05.2023 у справі №96/5671/21, висловлено позицію щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, відповідно до якої підставою для зупинення провадження у справі є перебування сторони у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Таких же висновків дійшов і КАС України (застосування п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України), зокрема, у постанові від 25.04.2024 у справі №852/2а-1/24.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в своїй постанові від 11.03.2025 у справі № 904/4027/22.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Разом з тим, звертаючись із клопотанням про зупинення провадження у справі, представник відповідача не підтвердила належними доказами ті обставини, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан та відповідач виконує бойові завдання у зоні бойових дій. З наданої до суду Довідки військової частини від 04.07.2024 року № 310 сержант ОСОБА_2 перебував на військовій службі з 29.06.2024 року по час видачі довідки 04.07.2024 рік у військовій частині НОМЕР_1 . Також згідно Довідки № 4/3238 від 04.06.2025 року виданої військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_2 дійсно в період з 03.05. 2025 по 03.05.2025 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи в Херсонській області, Бериславського району, Бериславська міська територіальна громада.

Таким чином, на час розгляду справи в суді, належних доказів про перебування відповідача в зоні бойових дій та неможливості брати участь в судових засіданнях відповідачем не надано. Також відповідачем було укладено договір б/н від 27.10.2025 року з адвокатом Будовою Н.М. (Ордер Серії АІ № 2052176 від 15.11.2025 року ) на надання правничої допомоги без обмежень у Фастівському міськрайонному суді.

За таких обставин у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання про зупинення провадження представника відповідача у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 21.11.2025 року.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Г.В. Соловей