Справа № 152/1383/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 листопада 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Войнаровського І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

10 жовтня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) звернулось до суду з цим позовом до ОСОБА_1 (далі відповідачка) про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №С-613-0 від 08 серпня 2018 року у розмірі 107126,13 грн та судові витрати.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.40).

Сторони належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. При цьому, в прохальній частині позовної заяви представник позивача вказує, що в разі розгляду даної позовної заяви в порядку загального позовного провадження, призначений розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.4).

12 листопада 2025 року від представника відповідачки адвоката Пузіна Д.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вважає, що зазначений позов не підлягає задоволенню. Як зазначає позивач, 08.08.2018 ОСОБА_1 уклала угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-613-03987-18-980. Кредитний ліміт на момент укладання угоди складав 40000 грн, а максимальний ліміт на картці 200000 грн Згідно з позовної заяви, на теперішній час заборгованість за договором складає 107126,13 грн, з яких: 28430,64 грн заборгованість за основним боргом та 78695,49 грн заборгованість за відсотками. Сам кредитний договір ОСОБА_1 з Публічним Акціонерним Товариством «Ідея Банк» не підписувала, а підписала тільки паспорт споживчого кредиту та Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, в якій просила відкрити їй поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт, погодившись, що вказана Угода разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. В зазначеній Угоді у п. 4 зазначено, що позичальник підтверджує, що перед укладанням цієї угоди ознайомлений з інформацією, необхідною для отримання кредиту, викладеною в Паспорті споживчого кредиту із порівнянням різних пропозицій Банку, з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладання угод; підтверджує отримання та ознайомлення з орієнтованою загальною вартістю кредиту, що надана виходячи з обраних умов кредитування та іншою інформацією про умови кредитування згідно Паспорту споживчого кредиту, що розміщений на офіційному сайті банку за посиланням: https://ideabank.ua/, з яким ОСОБА_1 не ознайомлювалась та не підписувала. П. 4 зазначено, що істотні умови та чинна редакція договору розміщеня на сайті банку за адресою: www.ideabank.ua. Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На думку позивача, на підставі укладеного Договору відповідачка отримала кредит в розмірі 28430,64 грн. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, однак всупереч цьому твердженню Позивача, в жодному з доданих до Позовної заяви копіях документів не міститься розмір (ліміт) отриманої суми кредиту, а лише первинна сума 1000 грн. як заначено у паспорті кредиту, загальний ліміт на момент укладення угоди 40000 грн та максимально доступний ліміт 200000 грн. Звертаю увагу суду, що Позивачем не було надано копію кредитного договору та Умов та правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Ідея Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які діяли на момент укладання договору та які мали би бути підписані відповідачкою.

Вказує, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ «Ідея Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. До позовної заяви, окрім Паспорту споживчого кредиту, тарифів на видачу кредитних карток та Угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, позивач не додав Умови і Правила обслуговування в ПАТ «Ідея Банк» та графіку платежів, які б були підписані відповідачкою. Тарифів, які діяли на час підписання заяви позивач не надавав. У Позовній заяві зазначено, що відповідачка ознайомлена та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, однак, на підтвердження цього, Позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу. Відтак, у цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Отже, без наданих Позивачем підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та комісії, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Посилання банку на те, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача є публічно доступними в режимі реального часу за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/publik-contracts, але вони неодноразово змінювалися самим банком у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Зокрема, порядок ознайомлення з документами, що банк визнає складовими договору, не може підмінювати у кредитних відносинах необхідність фактичного підписання договору відповідно до приписів статті 1055 ЦК України , в той час як вони не підписані у передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» порядку.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували що відповідачка була ознайомлена з усіма істотними умовами договору, не надано доказів щодо суми наданого кредиту та щодо зарахування кредитних коштів на платіжну карту, яка належить саме відповідачці, а також строку, на який надається кредит, тарифу та графіку платежів. Окрім цього, на підтвердження набуття права за кредитним договором № С-613 0 від 08.08.2018, позивач надав копію договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023. На теперішній час відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачкою повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, відповідно до Договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Але, згідно п. 13.1 Договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023, додатки є його складовою частиною, а саме: Додаток № 1 Реєстр боржників в електронному вигляді, Додаток № 2 Реєстр боржників в паперовому вигляді, Додаток № 3 Акт приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді, Додаток № 4 Акт приймання-передачі документації, Додаток № 5 Акт повернення вимог. Однак при детальному вивчені матеріалів справи встановлено, що серед вищезазначених Додатків у матеріалах наявний тільки Додаток № 1 (але не в повному вигляді, а лише витяг з нього).

Позивачем до суду не надано обґрунтованих доказів щодо зарахування за вказаним договором коштів на картковий рахунок відповідачки, та що вказаний рахунок належить саме ОСОБА_1 . Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З наведеної норми законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження № 61-4685св19. Крім того матеріали справи не містять також і доказів фактичного користування відповідачкою кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника).

Розрахунки заборгованості за договором, копію якого додано до позовної заяви є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Розрахунки заборгованості, наданні позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості. Розрахунки із зазначенням конкретних розмірів заборгованості є документами, що створені самим Позивачем та первісним кредитором, а відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Підтвердженням зарахування кредитних коштів на картковий рахунок та користування кредитними коштами може бути виписка по рахунку, проте таких документів Позивач не надав до суду, матеріали справи не містять.

Представник відповідачки ставить під сумнів відповідність поданих паперових копій електронних доказів, які долучені до позовної заяви, оригіналам, а саме: кредитний договір № С-613-0 від 08.08.2018, укладений між Відповідачкою та ПАТ «Ідея Банк» з Додатками; Договір факторингу № 17112023 від 17.11.2023, укладений між ПАТ «Ідея Банк» (первісний кредитодавець) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» з Додатками: Додаток № 1 Реєстр боржників в електронному вигляді, Додаток № 2 Реєстр боржників в паперовому вигляді, Додаток № 3 Акт приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді, Додаток № 4 Акт приймання-передачі документації, Додаток № 5 Акт повернення вимог. Також, звертає увагу на додаток до позовної заяви (ст. 35) у вигляді реєстру боржників, який був змінений та встановити його справжність не надалось можливим через порушення цілісності первинного документу у повному обсязі. Сам по собі витяг не підтверджує, що заборгованість ОСОБА_1 була включена до повного реєстру боржників під час відступлення вимог. Вимога Позивача про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 107126,13 грн. на даний час є взагалі не доведеною, а тому задоволенню не підлягає. Вважає позовні вимоги не доведеними тому заперечує проти розкриття банківської таємниці

Представник відповідачки просить: зобов`язати позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі ч. 6 ст. 95 ЦПК України надати для дослідження під час судового розгляду оригінали електронних доказів, копії яких долучені до матеріалів справи, а саме: оригінал кредитного договору № С-613-0 від 08.08.2018, укладений між відповідачкою та ПАТ «Ідея Банк» з Додатками; оригінал письмового доказу - Договір факторингу № 17112023 від 17.11.2023, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» (первісний кредитодавець) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» з Додатками: Додаток № 1 Реєстр боржників в електронному вигляді, Додаток № 2 Реєстр боржників в паперовому вигляді, Додаток № 3 Акт приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді, Додаток № 4 Акт приймання-передачі документації, Додаток № 5 Акт повернення вимог; у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі (а.с.46-53).

17 листопада 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому вона вказує, що 08.08.2018 року між АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «Ідея Банк» (далі Первісний кредитор) та ОСОБА_2 укладено договір № C-613-0 (далі Кредитний договір). Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення Кредитного договору, на погоджених умовах шляхом особистого підписання Кредитного договору.

Разом з позовною заявою надавалася Угода № C-613-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти. Кредитна лінія належить до виду кредиту, оскільки є гнучкішою формою кредитування, яка надає позичальникові можливість поступово отримувати кошти в межах встановленого ліміту. Кредитна лінія це вид фінансування, при якому банк надає клієнту доступ до коштів у межах встановленого ліміту, а позичальник може використовувати ці гроші частинами (траншами) протягом певного терміну. Зазвичай, сплачуються відсотки тільки за фактично використану суму, що робить її гнучкішим варіантом у порівнянні зі звичайним кредитом. І кредити, і кредитні лінії є формами позик від банку, які передбачають повернення коштів із відсотками та вимагають укладання кредитного договору. Тому Угода № C-613-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти вважається кредитним договором.. відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та, які б спростовували суму заборгованості. Відповідачем, у відзиві на позовну заяву, не заперечується належними та допустимими доказами факту укладення ним Кредитного договору.

Щодо надання оригіналу з додатками договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023 року з позивач повідомляє суд, що на даний час ведеться активна претензійно позовна робота по стягненню кредитної заборгованості по вищевказаним Договорам факторингу, у зв`язку з чим надання позивачем до суду оригіналів вищевказаних документів є неможливим. З метою мінімізації та недопустимості розкриття відомостей щодо інших боржників, ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано витяг з реєстру прав вимоги до договорів факторингу, що відображають інформацію про відступлення права вимоги щодо конкретного боржника та номеру відповідного договору. Позивач долучає докази завірені відповідно до законодавства України та надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від АТ «Ідея банк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відносно ОСОБА_1 , а твердження Відповідача щодо не доведення Позивачем факту переходу права грошової вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Крім цього наголошує на тому, що договір, укладений між відповідачем та первісними кредиторами, Договір факторингу, укладений між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані силу ст. 204 ЦК України. Договір факторингу між Первісним кредитором та Позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси Відповідача. Щодо перерахування кредитних коштів та розрахунку заборгованості Відповідно до умов Кредитного договору, кошти надано Позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Позичальником при реєстрації на сайті Первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Первісного кредитора, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника. Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта є банківською таємницею. Тому, Позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються (Постанова Київського апеляційного суду по справі № 381/1311/23 від 25.06.2024) відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що наведена Позивачем теза про отримання відповідачем грошових коштів за умовами Кредитного договору не доведена, при цьому сам відповідач не визнає і одночасно не заперечує факт отримання грошових коштів, виносячи свою версію подій відносно отримання коштів. Тобто, фактично відповідач не заперечує факт, але намагається показати, що возивач не довів його належним чином. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Відповідач мав право подати до суду власний розрахунок. Тобто, якщо відповідач не згоден з розрахунками заборгованості, наданими Позивачем чи ставить під сумнів правильність доданого до матеріалів справи Розрахунку заборгованості, він мав право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду, але не скористався даним правом. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Позивачем було надано до суду всі наявні документи за Кредитним договором, які були передані Первісним кредитором до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного Договору Факторингу. У відповідності до умов Договору факторингу, передача документації, а саме: платіжних доручень або іншого документального підтвердження перерахування. коштів на рахунок, вказаний Позичальником, та детальних розрахунків заборгованості по Кредитному договору, по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування, в період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги - надаються Первісним кредитором за окремим запитом позивача. Вказує, що кредитний договір було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Представник позивача просить позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі (а.с.56-65).

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надійшло.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Судом встановлено, що 08 серпня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено угоду № С-613-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, за умовами якої відповідачці надано можливість користуватися кредитними коштами в сумі 40000 грн, в межах кредитного ліміту, з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 48,00% річних. Банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 та надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 40000 грн; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних (а.с.5).

Відповідно до копії паспорта споживчого кредиту, відповідачка 08 серпня 2018 року ознайомилася з умовами кредитування (а.с.6-7).

Відповідачка погодилася акцептувати Публічну оферту ПАТ «Ідея Банк» на укладення Договору про використання аналогу власноручного підпису та відтиску печатки Банку, що підтверджується заявою № С-613-0 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку ПАТ «Ідея Банк» (а.с.8).

Відповідачка погодилася з тарифами на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб-нових клієнтів банку (а.с.11).

Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем за період з 17 листопада 2023 року по 31 серпня 2025 року, загальна заборгованість відповідачки становить 107126,13 грн, з яких: 28430,64 грн заборгованість за основним боргом та 78695,49 грн заборгованість за відсотками (а.с.15).

17 листопада 2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 17112023, за умовами якого право вимоги до ОСОБА_1 за угодою № С-613-0від 08 серпня 2018 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.16-23).

Відповідно до реєстру боржників №1 від 17 листопада 2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 107126,13 грн, з яких: 28430,64 грн заборгованість за основним боргом та 78695,49 грн заборгованість за відсотками (а.с.24).

Згідно з копією довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № С-613-0, наданої первісним кредитором, загальна заборгованість становить 107126,13 грн, з яких: 28430,64 грн заборгованість за основним боргом та 78695,49 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с.90).

Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_2 , за період з 08 серпня 2018 року по 17 листопада 2023 року, ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами наданими первісним кредитором (а.с.91-101).

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно умов вищевказаного Договору факторингу та відповідно до вимог ст. ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредитора, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»набуло статусу нового кредитора.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Надані позивачем докази у їх сукупності дають підстави для висновку, що первісний кредитор виконав прийняті на себе зобов`язання в повному обсязі, надав відповідачці кредитні кошти у визначеному сторонами розмірі відповідно до умов кредитного договору № С-613-0 від 08 серпня 2018 року. При цьому, невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за вказаним договором, а саме неповернення отриманих сум кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку. Доказів повернення отриманих і використаних позичальником сум, суду не надано.

Отже, ухиляючись від повернення отриманих кредитних коштів і сплати заборгованості за кредитом у вказаному розмірі, відповідачка порушує зобов`язання за даним договором і права позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Суд зауважує, що угода містить прізвище, ім`я, по батькові відповідачки, РНОКПП, паспортні дані, адресу, мобільний телефон, а також підписи, що підтверджує факт укладення Договору між первинним кредитором та відповідачкою.

Доводи представника відповідачки про те, що позивачем не подано доказів надання відповідачці грошових коштів на увагу не заслуговують, оскільки доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний в угоді, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить, не надав. Відповідачка не позбавлена була можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства.

При цьому, суд наголошує, що обов`язок доказування передбачає не лише обов`язок позивача довести свої вимоги, але й обов`язок відповідачки спростувати такі вимоги (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Отже, судом установлено факт невиконання відповідачкою узятих зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору, повернення суми заборгованості та відсотків, а тому порушене право підлягає судовому захисту.

Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, позов слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 107126,13 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у розмірі 3028 грн (а.с.1).

Керуючись статтями 13, 15, 16, 525, 526, 625, 629, 1046, 1047, 1048, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , (місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № С-613-0 від 08 серпня 2018 року у розмірі 107126 (сто сім тисяч сто двадцять шість) гривень 13 копійок, з них: 28430,64 грн заборгованість за основним боргом та 78695,49 грн заборгованість за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судового збору.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський