Справа №694/3283/25
провадження № 6/694/61/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2025 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бєлікова Андрія Володимировича про примусовий привід боржника,

встановив:

31.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшло подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бєлікова А.В. про примусовий привід боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання державний виконавець вказує, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 74510096 щодо примусового виконання виконавчого напису № 407 від 08.03.2024, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зеленським С.М., про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПК «ПОЖМАШИНА» заборгованості у розмірі 13 071 000 грн.

Постановою державного виконавця від 20.03.2024 року було відкрите виконавче провадження та копію постанови направлено сторонам. Того ж дня винесено постанову про стягнення виконавчого збору відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Боржник належним чином повідомлена про відкриття виконавчого провадження, однак за викликами державного виконавця не з`являється, причин не повідомляє, на вимоги не реагує. Надіслані поштові відправлення та повідомлення через підсистему «Електронний суд» повертаються без вручення.

З метою виявлення майна та доходів боржника державним виконавцем направлено запити до відповідних державних органів. Отриманими відповідями підтверджено відсутність коштів на рахунках боржника, проте встановлено наявність у боржника транспортних засобів і нерухомого майна.

Згідно із заявою боржника від 12.04.2024 транспортні засоби, що належать їй на праві власності, описані, арештовані та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_1 . Незважаючи на неодноразові вимоги державного виконавця, боржник ухиляється від передачі арештованого майна для реалізації, чим перешкоджає ефективному виконанню виконавчого документа та порушує обов`язки зберігача.

Станом на день звернення вимоги виконавчого документа добровільно не виконані, дій, спрямованих на його виконання, боржником не вчинено, чим порушено вимоги частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з наведеним державний виконавець вважає, що застосування примусового приводу боржника є необхідним та єдиним ефективним заходом для забезпечення її особистої явки до органу державної виконавчої служби, отримання пояснень щодо причин невиконання рішення та здійснення належного вилучення арештованого майна з метою його подальшої реалізації.

На підставі вищевикладеного просить суд винести ухвалу про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за адресою: м. Черкаси, проспект Хіміків, 50, каб. 509.

Дослідивши матеріали подання, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошується за місцем виконання рішення або останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Подання держаного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність примусовому приводу боржника.

Під час розгляду подання про примусовий привід боржника, відповідно дост. 438 ЦПК України, доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно дост. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Закон України «Про виконавче провадження» вказує про право державного виконавця на звернення до суду із поданням про примусовий привід боржника. Таке подання державного виконавця погоджується з начальником відділу державної виконавчої служби, в якому зазначаються прізвище, ім`я та по батькові боржника, його місце проживання або/та роботи, місцезнаходження органу державної виконавчої служби і час, на який необхідно здійснити привід боржника.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім`я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб`єкт, якому доручається здійснити привід.

Разом з тим, судом встановлено, що матеріали подання не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вживалися всі необхідні заходи для належного повідомлення боржника про необхідність з`явитися до державного виконавця. Зокрема, до подання не долучено доказів отримання боржником викликів державного виконавця або відмови від їх отримання, а також доказів ухилення боржника від явки. Хоча у поданні зазначено, що боржнику неодноразово направлялись виклики рекомендованими поштовими відправленнями з повідомленням про вручення та через підсистему «Електронний суд», зокрема, 16.05.2025 (трек № 779) та 17.10.2025 (трек № R78), однак матеріали подання не містять жодних підтверджень факту відправлення або отримання цих поштових відправлень боржником.

Копії поштових повідомлень про вручення чи повернення відправлень не долучені. За таких обставин суд дійшов висновку, що звернення державного виконавця з поданням про примусовий привід боржника є передчасним та не ґрунтується на достатніх доказах.

Крім того, суд звертає увагу, що подання державного виконавця погоджується з начальником відділу державної виконавчої служби, в якому зазначаються прізвище, ім`я та по батькові боржника, його місце проживання або/та роботи, місцезнаходження органу державної виконавчої служби і час, на який необхідно здійснити привід боржника.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця про привід боржника є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.260,353,438 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бєлікова Андрія Володимировича про примусовий привід боржника - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Кравченко