Справа № 464/357/25
пр.№ 2/464/779/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в складі судді Тімченко О.В., секретар судового засідання Андрушків В.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, з участю представника позивача адвоката Сухарини В.,

у с т а н о в и в :

Адвокат Сухарина В.С. від імені та в інтересах позивача звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовом у порядку цивільного судочинства, в якому просить: припинити право власності відповідача на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 і визнати за позивачем право власності на її 1/3 частки; та вирішити питання щодо виплати відповідачу компенсації вартості 1/3 частки квартири.

За результатами автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Суддя ухвалою від 15 січня 2025 року позовну заяву залишив без руху.

У зв`язку із усунення недоліків ухвалою суду від 28 січня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначення підготовчого засідання.

Ухвала про відкриття провадження оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень з додатковим відображенням в електронній формі програмними засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, у тому числі з використанням мобільного застосунку Порталу Дія.

Ухвалою суду від 19 березня 2025 року за клопотанням представника позивача постановлено витребувати у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Василюка Володимира Михайловича належним чином завірену копію спадкової справи ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд ухвалою від 04 липня 2025 року, постановленою судом без оформлення окремого документа і зазначеною у протоколі судового засідання, закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні при розгляді справи по суті позивача та представник позов підтримали та просять задоволити, надали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Надалі представником позивача, який скористався наданим ч.3 ст.211 ЦПК України правом, через електронний кабінет подано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача у порядку письмового провадження.

Як регламентовано ч.ч.2, 8 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ст.84 ЦПК України).

Представником позивача 12 листопада 2025 року під час судового розгляду подано клопотання про долучення доказів - довідки ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 05 листопада 2025 року та клопотання про витребування доказів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 .

Представник позивача, обґрунтовуючи неможливість подання довідки, покликається на її отримання 05 листопада 2025 року, у зв`язку з чим суд бере таку до уваги та їй буде надано оцінку при дослідженні доказів.

Потреба у витребування доказів виникла під час розгляду справи по суті, як стверджує представник позивача, тому суд розглядає таке клопотання та відмовляє у ньому, адже, відомості, які містяться у спадковій справі № 583/2020 після смерті ОСОБА_4 , не входять до предмета доказування у даній справі (ст.77 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що відповідач є громадянином російської федерації, де і проживає.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з російською федерацією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства російської федерації в Україні з огляду на припинення його роботи на території України. Із перших днів повномасштабного вторгнення між державами припинено будь-яке логістичне, поштове сполучення, у тому числі доставку поштових відправлень до/з російської федерації. Відтак, передача будь-яких документів компетентним органам російської федерації, у тому числі дипломатичними каналами, наразі неможлива (лист Міністерства юстиції України вих. №100817/98748-22-22/12.1.3 від 31 жовтня 2022 року).

01 грудня 2022 року прийнято Закон України «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23 грудня 2022 року. Відповідно до вказаного Закону дію Конвенції було зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь.

За відсутності відомостей щодо наявності у відповідача електронного кабінету та зареєстрованого місця проживання (перебування) повідомляється через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України в порядку, як це передбачено ч.11, ст.128, ч.10 ст.187 ЦПК України.

Згідно з наявною у спадковій справі довіреністю від 08 грудня 2021 року ОСОБА_5 , яка проживає у м.Львові, є представником ОСОБА_2 у всіх організаціях та установах України, у тому числі органах державної влади... з питань спадщини по смерті ОСОБА_3 .... з правом, зокрема, вести справи у всіх судових органах зі всіма правами, що надані законом заявнику, позивачу, відповідачу, третій особі тощо; строк дії довіреності до 08 грудня 2026 року.

Відповідач додатково (альтернативним способом) повідомлявся про розгляд справи на адресу через свого представника ОСОБА_5 за її місцем проживання.

У зв`язку з проставленням у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» особа у порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається такою, якій вручена судова повістка.

Суд ураховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, від 01 грудня 2023 року у справі № 591/4832/22, про те, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Судом вжито передбачених цивільним процесуальним законодавством заходів для повідомлення відповідача та створено умови для реалізації принципу змагальності сторін. Водночас, незважаючи на належне повідомлення, відповідач у визначений в ухвалі про відкриття провадження строк та до даного часу своїми процесуальними правами не скористався та відзиву не подав, жодних клопотань не заявлено.

За умовами ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач у судові засідання повторно (неодноразово) не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому зі згоди сторони позивача суд уважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

У судове засідання 13 листопада 2025 року сторони не з`явилися, у зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Порядок здійснення цивільного судочинства встановлений ЦПК України, за яким суд розглядає справи у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України).

За позицією Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року), за якою обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог.

Як регламентовано ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У силу приписів ст.ст.355, 356, 365 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У ст.ст.1218, 1220, 1268, 1296 ЦК України унормовано, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Позивач на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 04 вересня 2024 року набула у власність 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав.

ОСОБА_3 заповіла свою частку згаданої квартири ОСОБА_2 , про що зазначено у заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Василюк В.М. 23 липня 2020 року, реєстровий номер 1420.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після її смерті приватним нотаріусом Василюк В.М. заведено спадкову справу за № 32/2021.

У м.москва російської федерації ОСОБА_2 , громадянином російської федерації, 26 листопада 2021 року складено нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Також ним надано нотаріально посвідчену довіреність ОСОБА_5 , яка проживає у Україні та є сестрою померлої. Указані документи долучені до матеріалів спадкової справи.

Верховний Суд у постанові від 15 січня 2025 року у справі № 700/1184/23 виснував, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, зокрема житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Сторона позивача, покликаючись, що відповідач ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_3 1/3 частини спірної квартири, хоча й не оформив своє право, до позову не долучила жодних документальних підтверджень належності ОСОБА_3 на праві власності саме 1/3 частину квартири. Таких відомостей також не містить і спадкова справа № 32/2021, заведена після смерті ОСОБА_3 .

У силу приписів ст.ст.4,6 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Верховний Суд у постанові від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц виснував, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими

Судом з`ясовано, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень 05 січня 2024 року Сихівським районним судом м.Львова у справі № 464/7984/23 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги як власника 2/3 частини спірної квартири, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 жовтня 2023 року.

Як регламентовано ст.32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для судів інформація з Державного реєстру прав у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, надається за суб`єктом права чи за об`єктом нерухомого майна в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру прав, за умови ідентифікації відповідної посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

У порядку даної вимоги судом 23 жовтня 2025 року отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, за якими у 2007 році на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_3 належало по 2/3 частини квартири, а ОСОБА_6 1/3 частини квартири.

Наведені докази жодним чином не свідчать про належність ОСОБА_3 на праві власності 1/3 частини квартири на момент відкриття спадщини, яке б міг успадкувати відповідач, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надаючи оцінку довідці ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 05 листопада 2025 року, то така не є правовстановлюючим документом та безумовно не може підміняти документи, якими може підтверджуватися право власності. Окрім цього, ця довідка не містить достеменної інформації щодо права власності, адже зазначено, що станом на 08 вересня 1998 року квартира зареєстрована за ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , а станом на 23 травня 2017 року квартира зареєстрована за ОСОБА_6 1/3 частини. Наведене не відображає актуальних достеменних відомостей для встановлення права власності за ОСОБА_3 саме на момент смерті, тобто, що це майно входить до складу спадщини.

Підсумовуючи викладене у своїй сукупності, усупереч своєму процесуальному обов`язку позивачем, який користується професійною правничою допомогою адвоката, суду не надано належних та достовірних доказів як належності відповідачу як спадкоємцю 1/3 частини спірної квартири, відповідно вимоги про припинення права власності останнього та визнання права власності на таку частку за позивачем із виплатою компенсації є недоведеними та безпідставними. Розглядаючи справу в межах доводів та поданих доказів, суд відмовляє у позові.

Інші доводи та докази не впливають на висновок суду, а відомості, які б спростували даний висновок суду та доводили протилежне, відсутні. У даній справі судом надано відповіді на доречні аргументи сторін, здатні вплинути на вирішення спору (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 910/6322/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 990/135/22).

За відсутності відзиву відповідача суд вирішив справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Водночас неподання відзиву відповідачем не звільняє позивача від тягаря доказування. Принцип змагальності не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог (постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13, від 27 січня 2021 року у справі № 607/16163/19, від 23 листопада 2022 року у справі № 208/6630/19).

У зв`язку з відмовою в позові судові витрати до відшкодування позивачу не підлягають (ст.141 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні позову.

Судові витрати позивача залишити по понесеним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили в порядкуст.273 ЦПК України.

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин російської федерації, зареєстроване місце проживання не встановлено, місцезнаходження майна: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 21 листопада 2025 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО