Справа № 570/4249/25
Номер провадження 2/570/2042/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, третя особа: приватний нотаріус Самсонюк Федір Павлович про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким встановити ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

На розгляд справи позивач не з`явився. Подав заяву, згідно якої позов підтримує та просить справу розглядати без його участі.

Представники відповідачів подали суду заяви, згідно яких просять справу розглядати без їх участі.

Третя особа - приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Самсонюк Федір Павлович подав заяву про розгляд справи без його участі. На виконання ухвали суду про витребування доказів надіслав суду копію матеріалів спадкової справи щодо майна ОСОБА_2 .

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою.

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Фактичні дані встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13 серпня 2024 року.

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу №720 від 05 серпня 2017 року. Окрім цього, наявний технічний паспорт на квартиру №4-5-613 від 16 лютого 2011 року.

Також до складу спадкової маси входять земельні ділянки за адресою: Рівненська область, Рівненський район, село Велика Омеляна:

-земельна ділянка розміром 0,0153 га, кадастровий номер: :01:032:0194, що підтверджується договором купівлі-продажу №721 від 05 серпня 2017 року (копія договору - додається);

-земельна ділянка розміром 0,0250 га, кадастровий номер: :01:032:0166, що підтверджується договором купівлі-продажу №722 від 05 серпня 2017 року (копія договору - додається).

Також, земельна ділянка, яка розташована у Хмельницькій області, Кам`янець-Подільському районі, що на території Супрунковецької сільської ради (наразі ліквідована та входить до Гуменецької сільської ради) розміром 2,62 га, кадастровий номер: :03:003:0084, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 859290 від 12 березня 2003 року, кадастровим планом зазначеної земельної ділянки, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №264321287 від 05 липня 2021 року.

Відповідно до вищезазначеного витягу ОСОБА_2 виступає орендодавцем зазначеної земельної ділянки, переданої у користування ТОВ «Промінь Поділля» на підставі договору оренди, укладеного строком до 31 грудня 2030 року.

Актуальний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 739538537 від 14 серпня 2025 року підтверджує право приватної власності ОСОБА_2 на усе перелічене нерухоме майно, що входить до складу спадкової маси, а також зазначає відсутність зареєстрованих обтяжень, арештів, іпотек чи інших змін правового статусу об`єктів.

На час смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довідки Здолбунівської міської ради №91/10-27 від 11 березня 2025 року.

Згідно з заповітом, ОСОБА_2 заповів усе належне йому майно на час смерті позивачеві. У заповіті зазначено: «все моє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого воно не складалося, (в тому числі грошові кошти та вклади) і взагалі все те, що буде мені належати на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю своєму онуку - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 )».

ОСОБА_1 є онуком спадкодавця, що також підтверджується його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 14 лютого 1991 року, а також свідоцтвом про народження його батька серії НОМЕР_3 , видане 02 серпня 1963 року. Зазначені документи підтверджують родинний зв`язок між позивачем та спадкодавцем.

Отже, право позивача на спадщину ґрунтується на волевиявленні спадкодавця, вираженому у заповіті.

На час відкриття спадщини, а також станом на теперішній час, позивач постійно проживає за межами України - в Республіці Польща, що підтверджується копією закордонного паспорта.

Фактичне постійне місце проживання за кордоном унеможливило його особисту присутність на території України в межах шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України для подання заяви про прийняття спадщини.

У зв`язку з необхідністю вчинення дій, передбачених законодавством України для прийняття спадщини у встановлений строк, позивач, з метою реалізації своїх прав, посвідчив заяву про прийняття спадщини за місцем свого фактичного проживання.

Отже, перебуваючи на території Республіки Польща, ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори у місті Краків до нотаріуса Бартоломея Ліппа, де в установленому порядку посвідчив заяву про прийняття спадщини, а також довіреність на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 15 жовтня 2024 року. Зазначеною довіреністю позивач уповноважив на представництво його інтересів на території України, у тому числі на вчинення всіх необхідних дій, пов`язаних з прийняттям спадщини, що відкрилися після смерті його діда - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, як з`ясувалося згодом, уповноважені особи не вчинили передбачених довіреністю дій, унаслідок чого спадкові права позивача своєчасно реалізовані не були.

Протягом усього цього часу позивач перебував у добросовісному переконанні, що всі необхідні заходи з оформлення спадкових прав були належним чином виконані уповноваженими особами та в межах строків, визначених законом. Підстав для сумнівів у належному виконанні обов`язків представниками він не мав, адже покладався на надану довіреність та передбачені нею зобов`язання.

Лише нещодавно позивачу стало відомо про те, що заяви про прийняття спадщини у встановленому порядку подано не було. Після цього позивач невідкладно звернувся до нотаріуса з метою належного прийняття спадщини та реалізації своїх прав на спадкування.

Згідно з відповіді № 226/02-14 від 12 серпня 2025 року на заяву позивача про прийняття спадщини від 24 червня 2025 року за вхідним №215/02-14 приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Самсонюк Федір Павлович зазначив, що ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Положення законодавства.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України встановлено, що право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частина 1 статті 1217 Цивільного кодексу України встановлює, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до частини 1 статті 1221 Цивільного кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За правилами частини 1 та 3 статті 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Положення частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України встановлюють, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частина 1 статті 1270 Цивільного кодексу України зазначає, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Висновки суду.

Зазначені представником позивача обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини в розумінні ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України та підтверджують необхідність його поновлення у судовому порядку.

Суд враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 вересня 2023 року по справі № 755/21821/21, де висловлено наступну правову позицію: «Заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати важливі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування. Відповідно до статей 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок смерті (стаття 1233 ЦК України)».

Отже, суд зобов`язаний виходити не лише з формального аспекту дотримання строків, а й з принципу свободи заповіту, який передбачає повагу до останньої волі спадкодавця.

Визначення конкретної особи у заповіті як спадкоємця є виявом вільного, особистого волевиявлення заповідача, яке повинно бути реалізоване у випадку, коли технічно строк на прийняття спадщини був пропущений з причин, не залежних від спадкоємця. Ненадання додаткового строку у такій ситуації фактично призвело б до ігнорування волі спадкодавця та порушення засадничих принципів спадкового права. Таким чином, надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є необхідним для забезпечення реалізації волі заповідача та захисту спадкових прав особи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 474/454/18 від 07 лютого 2024 року зазначено: «За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо».

Таким чином, спостерігається сталість судової практики, відповідно до якої суди послідовно виходять із необхідності враховувати об`єктивні обставини, що перешкоджали вчасному прийняттю спадщини, у даному випадку, подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса.

У своїй заяві представник позивача зазначив, що просить суд ухвалити рішення, яким встановити ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

У той же час він покликається на положення частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України: за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ВП ВС 19 січня 2021 року у справі № 916/141/19 зазначила, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально.

Отже, суд повинен встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення справи, а саме, яке право позивача слід захистити. Це означає, що суд має інтерпретувати позовні вимоги, а не просто тлумачити їх буквально, і надалі ухвалити рішення, яке відповідатиме внутрішнім вимогам - законності, обґрунтованості та повноті.

За наведеного резолютивна частина рішення сформульована у відповідності до приписів частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України.

Зазначені вище обставини свідчить про наявність поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому позов підлягає до задоволення.

Інші особи не подавали заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Визначення додаткового строку терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини є достатнім для реалізації спадкових прав позивача.

Судові витрати.

За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач не заявив про те, щоб понесені ним судові витрати були стягнуті з відповідачів на його користь.

Адже кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивач не бажає відшкодовувати понесені ним судові витрати.

А суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі волі позивача.

Таким чином понесені позивачем судові витрати залишаються покладеними на нього.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, третя особа: приватний нотаріус Самсонюк Федір Павлович про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволити повністю.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Роз?яснити ОСОБА_1 , що повторна заява про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини неможлива, оскільки законодавство України не передбачає повторного визначення такого строку одним і тим самим спадкоємцем, якщо раніше суд вже надав йому такий строк, але він ним не скористався.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Великоомелянська сільська рада Рівненського району Рівненської області вул. Шевченка, 79, с. Велика Омеляна Рівненського району Рівненської області, 35360. Ел. пошта: ).

Відповідач: Гуменецька сільська рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (с. Гуменці, вул. Центральна, 69, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Ел. пошта: ).

Суддя Красовський О.О.