Справа № 2-73-2005
Номер провадження 2-зз/570/11/25
УХВАЛА

20 листопада 2025 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В., за участю секретаря судового засідання Ярошик І.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

24.10.2025 року до Рівненського районного суду Рівненської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

Вказане клопотання заявниця обгрунтовує наступним.

Так, у провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебувала цивільна справа №2-73-2005 рік за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння, в рамках якої було задоволено клопотання позивачки про накладення арешту на спірне будинковолодіння, з метою забезпечення виконання рішення суду вжито заходів щодо забезпечення позову, а саме: накладено арешт на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про арешт майна, а саме: реєстраційний номер обтяження №1766967, який накладений на невизначене майно, окреме майно, власником якого є ОСОБА_2 , об`єктом обтяження є ухвала №1-73 від 09.03.2005 року Рівненського райсуду Рівненської області.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 16.01.2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будинку відмовлено за безпідставністю.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 14.11.2006 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Рівненського районного суду від 16.01.2006 року скасовано. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину будинковолодіння задоволено. Визнано право власності ОСОБА_1 на 1/3 частину будинковолодіння розташованого по АДРЕСА_1 .

Відділ виконавчої служби відмовив заявниці у знятті арешту з майна, у зв`язку з відсутністю ухвали про скасування таких заходів. Разом з тим, зазначено про те, що станом на 15.10.2025 року виконавчі документи про стягнення коштів з ОСОБА_1 у відділі Рівненського РВ ДВС у Рівненському районі Рівненської області ЗМУ МЮ не перебували та не перебувають.

Таким чином, заявниця зазначає про те, що оскільки заходи забезпечення позову вживалися за її клопотанням з метою виконання судового рішення, рішення виконано, за нею зареєстровано 1/3 частки майна, а тому доцільність накладеного арешту на майно відпала та заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. Також, заявниця зазначила про те, що з моменту накладення арешту на майно пройшло більше 10 років та на даний час вона не може вільно розпоряджатися належним їй на праві власності майном, оскільки на нього накладено арешт.

З урахуванням наведеного, заявниця просила скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді Рівненського районного суду Рівненської області від 09.03.2005 року (справа №2-73-2005), якою було задоволено клопотання ОСОБА_1 про накладення арешту на спірне будинковолодіння, з метою забезпечення виконання рішення суду вжито заходів щодо забезпечення позову, а саме: накладено арешт на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 27.10.2025 року призначено розгляд заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову на 12:00 год. 30.10.2025 року. Розгдляд справи відкладено на 20.11.2025 року, у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення ОСОБА_2 ..

У судове засідання призначене на 20.11.2025 року сторони не з`явилася, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Разом з тим через канцелярію суду надійшли клопотання про розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову без участі сторін.

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши клопотання про скасування заходів забезпечення позову та долучені до нього документи, дослідивши матеріали справи №2-10/2006, вважає клопотання про скасування заходів забезпечення позову обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин 1, 2 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з частинами 9, 10 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, заявниця зазначила про те, що рішення у справі, в якій накладено арешт на майно винесено на її користь, таке рішення виконано, вона зареєструвала свою частку у праві власності на майно, а тому необхідність у продовженні заходів забезпечення позову відпала. Також такий арешт майна обмежує її право розпоряджатися належним їй майном.

Так, забезпечення позову за своєю суттю є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Питання, пов`язані із забезпеченням позову, зміною виду чи їх скасуванням вирішуються у порядку, передбаченому ЦПК України, і не можуть бути предметом розгляду в іншому провадженні.

Водночас за приписами частини першої статті 158 ЦПК України із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно) може звернутися виключно учасник справи. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі № 753/12741/17 (провадження № 61-15806св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 607/15533/17 (провадження № 61-43809св18), від 06 травня 2020 року у справі № 756/8156/18 (провадження № 61-48774св18), від 19 листопада 2020 року у справі № 759/3883/17 (провадження № 61-21905св19), від 27 січня 2021 року у справі № 757/9023/18-ц (провадження № 61-14051св19), від 10 лютого 2021 року у справі №641/1271/19-ц (провадження № 61-5579св20), від 25 травня 2023 року у справі №334/1250/22 (провадження № 61-12728св22).

Як вбачається зі змісту клопотання про скасування заходів забезпечення позову та долучених документів, а також з досліджених матеріалів справи №2-10/06, ОСОБА_1 зверталася в рамках цивільної справи №2-73-2005 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння, із клопотанням про накладення арешту на будинковолодіння АДРЕСА_1 , з метою забезпечення виконання рішення суду.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 16.01.2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будинку відмовлено.

Згідно Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 14.11.2006 року, рішення Рівненського районного суду від 16.01.2006 року скасовано, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено та визнано право власності ОСОБА_1 на 1/3 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Згідно ухвали про визнання мирової угоди Рівненського районного суду Рівненської області від 29.02.2008 року, визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та проведено поділ спільного майна подружжя, виділивши зокрема у власність ОСОБА_1 частку у розмірі 32,72% будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер витягу 091 від 22.10.2025 року, за ОСОБА_1 зареєстрований на праві власності будинок житловий з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 77,1 кв.м., житлова площа 49,8 кв.м. Частка власності: 3272/10000. Форма власності: приватна спільна часткова. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 27.08.2008. Підстава виникнення права власності: ухвала суду у справі №2-125/2008 від 29.02.2008 Рівненського районного суду Рівненської області.

Разом з тим, згідно листа Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області №69864 від 15.10.2025 року, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про арешт нерухомого майна, а саме: реєстраційний номер обтяження №1766967, який накладений на невизначене майно, окреме майно, власником якого є ОСОБА_2 , об`єктом обтяження є ухвала №1-73 від 09.03.2005 року Рівненського райсуду Рівненської області.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявниця ОСОБА_1 є належним заявником, який згідно вимог чинного законодавства, повинен звертатися до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, оскільки саме за клопотанням ОСОБА_1 під час розгляду цивільної справи про визнання права власності на майно, такі заходи забезпечення позову як арешт майна, були застосовані.

Разом з тим, заявниця ОСОБА_1 просила суд застосувати заходи забезпечення позову з метою виконання рішення, зокрема щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з наявних в розпорядженні суду матеріалів, заявниці ОСОБА_1 за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 29.02.2008 року виділено у власність частку у розмірі 32,72% будинковолодіння по АДРЕСА_1 , та таке право власності заявниця зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, таким чином, мета такого заходу забезпечення цивільного позову, як арешт майна, про який першочергово просила ОСОБА_1 під час розгляду цивільної справи, досягнута. Судове рішення, яким визнано право власності на частку у розмірі 32,72% будинковолодіння по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 виконано, право власності за ОСОБА_1 на вказане майно зареєстровано.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з урахуванням норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про законність та обгрунтованість клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті ухвалою судді Рівненського районного суду Рівненської області від 09.03.2005 року (справа №2-73-2005) та вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою судді Рівненського районного суду Рівненської області від 09.03.2005 року (справа №2-73-2005) на будинковолодіння АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_2 .

Керуючись ст.158, ст.268, ст.ст.352-356 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - задоволити.

Заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою судді Рівненського районного суду Рівненської області від 09.03.2005 року (справа №2-73-2005), а саме арешт будинковолодіння АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_2 скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Гладишева Х.В.