г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/1304/23
Номер провадження 2/213/240/25
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2025 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді - Мазуренка В.В.

за участю секретаря судового засідання - Гусарової О.С.

за участю відповідача за первісним позовом,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання угоди про надання споживчого кредиту недійсною та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває дана цивільна справа, яка 19.08.2024р. була прийнята судом до розгляду. 04.09.2024р. було вирішено перейти до розгляду в порядку загального позовного провадження. 12.12.2024р. розпочалось підготовче засідання.

22.09.2025р. ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за клопотанням відповідача було призначено комплексну почеркознавчу тухнічну експертизу. Експерту направлено матеріали справи, в тому числі зразки підпису надані відповідачем, що видно з супровідного листа експертній установі.

Від експерта 21.10.2025р. надійшло клопотання, у зв`язку з чим 23.10.2025р. було поновлено розгляд справи, викликано сторони.

Відповідачем за первісним позовом (позивач за зустрічним) заявлено відвід головуючому, в якому викладено незгоду з процесуальними рішеннями судді, вказано, що експертам не були направлені зразки підпису відповідача, вказано, що головуючий систематично демонструє упередженість, прискіпливість, цькування та дискримінацію відповідача, головуючий по різному ставиться до сторін, відмовив визнанні явки сторони обов`язковою; вказують, що головуючий унеможливив змагальний розгляд справи оскільки оригінали документів знаходяться у банку та недоступні відповідачу. Зазначено, що справу слід передати суду встановленому законом, дослідити всі відео та аудіо та інші матеріали, та за результатом судово-психологічної експертизи задовольнити відвід головуючому.

Відповідно до ст.40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини у справі «Хаушильдт проти Данії» (справа N 11/1987/134/188, скарга N 10486/83) наголошував, що суду потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Доказів упередженості та заінтересованості судді в розгляді даної справи суд не вбачає. Незгода ОСОБА_1 з процесуальними рішеннями судді не є підставою для відводу. Щодо твердження про ненаправлення зразків підпису експерту, вказане спростовується супровідним листом до Донецького НДЕКЦ МВС України від 08.10.2025р. №197/1304/23/13630/2025, в якому в додатках вказано: копія ухвали, цивільна справа в 2х томах: том № 1 на 250 арк, том № 2 на 29 арк, зразки підпису ОСОБА_1 на 15-ти аркушах. Твердження про упередженість, прискіпливість, цькування та дискримінацію відповідача, є надуманими та не обгрунтовані у заяві про відвід. Щодо унеможливлення змагального розгляду справи через відсутність оригіналів документів у справі, - зазначаю, що клопотання про витребування оригіналів документів заявлено відповідачем лише одночасно з заявленням відводу, а до цього не заявлялись відповідні клопотання.

Суд вважає відвід необгрунтованим.

Враховуючи, ст. 40 ЦПК України, питання про відвід повинно здійснюватися суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Вважаю за необхідне заявити самовідвід відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності або об`єктивності головуючого, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду.

Відповідно до частини 5 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із частиною 1 статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до частин 1, 2 статті 40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до статті 2 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Як зазначено у Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Виходячи з наведеного вище, саме з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності або об`єктивності судді Мазуренко В.В., враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, суд вважає, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-40 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача за первісним позовом про відвід головуючому - визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід судді передати до канцелярії Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для визначення судді, у порядку, встановленому частиною першою ст. 33 ЦПК України, який буде вирішувати питання про відвід судді.

Заяву про самовідвід судді Мазуренко В.В. у цивільній справі № 197/1304/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання угоди про надання споживчого кредиту недійсною та стягнення моральної шкоди,- задовольнити.

Передати справу до канцелярії суду для проведення автоматизованого розподілу з метою визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України, для її розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата складання повного тексту ухвали 21.11.2025р.

Суддя В.В.Мазуренко