С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/9870/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

23 вересня 2025 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

представника Позивача - адвоката Орел Р.В.

представника Відповідача - адвоката Красюк Н.І.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою.

ІІ. Описова частина

13 травня 2025 року до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності сторін (Позивачу - 1/3 частка, Відповідачу - 2/3 частки), а саме:

- виділити в особисте користування позивачу ізольовану житлову кімнату площею 18,90 кв.м (номер 2 на плані технічного паспорта), засклену лоджію площею 4,2 кв.м (номер 9);

- виділити в особисте користування відповідачу дві ізольовані житлові кімнати площею 13,50 кв.м (номер 4) та 9,60 кв.м (номер 5), засклену лоджію площею 3,1 кв.м (номер 10);

- залишити у спільному користуванні коридор площею 17,7 кв.м (№ 1), кухню площею 9,5 кв.м (№ 3), ванну кімнату площею 3,1 кв.м (№ 6), вбиральню площею 1,2 кв.м (№ 7), комору площею 1,6 кв.м (№ 8).

Позивач вказував, що квартира не може бути поділена в натурі, між співвласниками склалися конфліктні відносини, домовитися самостійно неможливо, Відповідач здає квартиру в оренду третім особам, а Позивач, хоча не проживає, сплачує комунальні платежі пропорційно своїй частці. Запропонований порядок, на його думку, відповідає розміру часток та є найбільш справедливим з урахуванням планування квартири.

Ухвалою від 21 травня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 у письмовому клопотанні про зупинення провадження позов не визнав. Зазначив, що спільне проживання сторін у квартирі неможливе через конфліктні відносини, Відповідач постійно проживає в квартирі з двома неповнолітніми дітьми (донька 2006 р.н. та син 2012 р.н.), причому син має аутизм і потребує індивідуального простору та спокійного середовища. Відповідач також зазначив, що подав до цього ж суду позов про припинення права власності Позивача на 1/3 частку квартири з виплатою компенсації (справа № 760/20849/24) та просив зупинити провадження у даній справі до вирішення тієї справи.

У судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на порушення права ОСОБА_1 на користування своєю часткою майна.

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що спільне користування квартирою на сьогодні неможливе з огляду на конфліктні стосунки між сторонами. Зазначив, при цьому, що кожного місяця сплачує Позивачу частину орендної плати, яку отримує від здачі в оренду приміщення, що спростовує твердження ОСОБА_1 , викладені в позові.

Щодо клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 760/20849/24 про припинення права власності на 1/3 частку з виплатою компенсації, то суд у судовому засіданні не вбачав підстав для його задоволення, оскільки об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням в іншій справі не існує. Предмет та підстави позовів різні: у даній справі вирішується питання реалізації права користування спільним майном (ст. 358 ЦК України), а в іншій - можливе примусове припинення права власності за ст. 365 ЦК України. Вирішення спору про порядок користування не залежить від результату справи про викуп частки і може бути здійснене незалежно.

ІІІ. Мотивувальна частина

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Встановлено та підтверджено долученими до справи доказами, що квартира АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 - 1/3 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.03.2024, посвідченого приватним нотаріусом Олофінським О.В. (реєстр. № 235, спадкова справа 2/2022); ОСОБА_2 - 2/3 частки (1/3 за тим же свідоцтвом та 1/3 за Свідоцтвом про право власності на житло від 02.02.1999).

Згідно з технічним паспортом квартира має загальну площу 82,4 кв.м, житлову - 42,0 кв.м і складається з трьох ізольованих житлових кімнат (18,90 кв.м, 13,50 кв.м та 9,60 кв.м - жодна з кімнат не є прохідною), кухні 9,5 кв.м, коридору 17,7 кв.м, ванної кімнати 3,1 кв.м, вбиральні 1,2 кв.м, комори 1,6 кв.м та двох засклених лоджій (4,2 кв.м та 3,1 кв.м).

Домовленості між співвласниками про порядок користування квартирою немає, відносини між сторонами є конфліктними.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Непорушність права власності також закріплена у ст. 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, є спільною частковою власністю.

Частиною 1 статті 358 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Дана норма вказує, що первинне значення має домовленість між співвласниками. Проте за відсутності такої домовленості та за наявності конфліктних відносин, що унеможливлюють спільне користування, порядок користування може встановити суд.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 639/2184/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутня домовленість про порядок користування квартирою, спільне проживання неможливе через конфліктні відносини, а технічна можливість виділити кожному співвласнику ізольовані приміщення пропорційно часткам існує.

Запропонований Позивачем варіант розподілу житлових кімнат та лоджій є найбільш близьким до ідеального співвідношення часток:

- позивачу (1/3) - найбільша кімната 18,90 кв.м + лоджія 4,2 кв.м;

- відповідачу (2/3) - дві менші кімнати 13,50 + 9,60 = 23,10 кв.м + лоджія 3,1 кв.м.

Співвідношення житлової площі, що пропонується виділити, становить приблизно 18,90 кв.м до 23,10 кв.м (44,9 % : 55,1 %), що є розумним відхиленням від ідеального 33,3 % : 66,7 % з урахуванням конфігурації квартири (наявність лише трьох ізольованих кімнат) та неможливості ідеально точного поділу в натурі. Жоден інший варіант розподілу трьох кімнат не забезпечить більш точного дотримання пропорції часток.

Суд враховує факт проживання Відповідача з двома дітьми, у тому числі дитиною з аутизмом, яка потребує спокою та індивідуального простору. Проте ці обставини не є абсолютною перешкодою для визначення порядку користування за ст. 358 ЦК України, а можуть бути враховані виключно при розгляді позову про викуп незначної частки за ст. 365 ЦК України (справа № 760/20849/24).

У даній же справі право Позивача на користування своєю 1/3 часткою є непорушним (ст. 317, 319 ЦК України), а запропонований порядок дозволяє реалізувати це право без створення неможливих умов для сім`ї Відповідача, оскільки відповідачу залишаються дві кімнати та лоджія.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову та визначення порядку користування квартирою у спосіб, запропонований Позивачем, оскільки він найбільш близько відповідає розміру часток та технічним характеристикам квартири.

Судовий збір у розмірі 968,96 грн покладається на Відповідача згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 321, 358, 360, 364, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою задовольнити повністю.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , таким чином:

- виділити в особисте користування ОСОБА_1 ізольовану житлову кімнату площею 18,90 кв.м (номер 2 на плані технічного паспорту), засклену лоджію площею 4,2 кв.м (номер 9 на плані технічного паспорту);

- виділити в особисте користування ОСОБА_2 ізольовані житлові кімнати площею 13,50 кв.м (номер 4) та площею 9,60 кв.м (номер 5), засклену лоджію площею 3,1 кв.м (номер 10);

- залишити у спільному користуванні співвласників коридор площею 17,7 кв.м (№ 1), кухню площею 9,5 кв.м (№ 3), ванну кімнату площею 3,1 кв.м (№ 6), вбиральню площею 1,2 кв.м (№ 7), комору площею 1,6 кв.м (№ 8).

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: