УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2025 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором довічного утримання, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд з позовом, шляхом подання його в системі «Електронний суд» через уповноваженого представника адвоката Болотової Е.І., до відповідача, ОСОБА_2 , яким просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за договором довічного утримання (догляду), укладеного 28.01.2022 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , завірений 28.01.2022 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Д`яченко В.Є. та зареєстрований в реєстрі за №27 в розмірі 100890 грн., а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору.

Дослідивши матеріали позовної заяви приходжу до наступного.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст.378 ЦПК України).

За змістом ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Положеннями ст.30 ЦПК України визначено перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність, та такий перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення; майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав; виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном (правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18, у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 755/5684/180).

Згідно роз`яснень, які містяться в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До таких позовів відносяться позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті370,372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, спори, що стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано пред`являються до суду за місцезнаходженням нерухомого майна.

Спірні правовідносини в зазначеній справі виникли з приводу стягнення заборгованості за договором довічного утримання, посвідченого 28.01.2022 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Д`яченком В.Є. та зареєстрованим в реєстрі за №27, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передає, а ОСОБА_2 приймає у власність 37/100 часток в праві спільної часткової власності від двох житлових будинків з прибудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , надалі за текстом частка від двох житлових будинків. При цьому, відповідно до п.7 умов договору, набувач зобов`язався довічно утримувати відчужувача. У зв`язку з невиконанням умов вказаного договору відповідачем, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Адреса відчужуваного за договором довічного утримання нерухомого майна відноситься до Новобаварського району м. Харкова, що дає підстави для висновку про виключну територіальну підсудність цього спору Новобаварському районному суду м. Харкова.

Отже, враховуючи, що справа не підсудна Київському районному суду м. Харкова, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу до Новобаварського районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч.1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 19, 23, 27, 28, 31, 32, 187, 258, 260 ЦПК України, суддя -

постановив:

Цивільну справу № 953/11602/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором довічного утримання, - передати за підсудністю до Новобаварського районного суду м. Харкова.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Бородіна