Справа № 388/150/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2025 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом до ОСОБА_2 та просить суд стягнути з нього на свою користь 17639,37 грн матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки та 50000 грн моральної шкоди.

Позов мотивує тим, що 29 січня 2018 року приблизно о 17:00 годині відповідач керуючи автомобілем «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Центральній у м. Долинській не помітив позивачку, яка тоді була пішоходом та допустив з нею зіткнення. У результаті цього вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді відкритого перелому хірургічної шийки правого плеча зі зміщенням, забійних ран підборіддя, тім`яної частини голови зліва.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебувала в медичному закладі з 29 січня 2018 року по 2 березня 2018 року. 29 та 30 січня 2018 року, а також 16 лютого 2018 року стосовно неї здійснювалось оперативне втручання.

Позивачка стверджує, що на придбання нею ліків витрачено 8239,37 грн, а на набір металоконструкцій витрачено 9400 грн.

Окрім цього, їй також завдано моральної шкоди, що полягає у фізичному болю, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенням звичайного ритму життя, сну, апетиту. Моральну шкоду оцінює в 50000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду відзив на позовну заяву. У цьому відзиві просить відмовити у стягненні матеріальної шкоди, а розмір моральної шкоди визнає в 1000 грн. Зазначає, що 29 січня 2018 року приблизно о 17:00 годині керував автомобілем «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Центральній у м. Долинській. У цей час на смугу руху вийшла ОСОБА_1 , яка намагалася перебігти дорогу. З метою уникнення наїзду розпочав гальмувати, здійснив маневр праворуч, однак зіткнення з нею уникнути не вдалось. Відповідач стверджує, що в його діянні винуватості не встановлено, а дорожньо-транспортна пригода виникла внаслідок грубої необережності позивачки. ОСОБА_2 стверджує, що матеріали справи не містять доказів стосовно механізму спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Вона у свою чергу в момент дорожньо-транспортної пригоди перебувала в стані алкогольного сп`яніння. З доданих до позову чеків слідує, що позивачка просить відшкодувати придбання продуктів харчування, а також мийних засобів. Оскільки ОСОБА_1 в момент дорожньо-транспортної пригоди перебувала в стані алкогольного сп`яніння, чим проявила грубу необережність, відповідно її поведінка сприяла виникненню дорожньо-транспортної пригоди. За цих обставин розмір моральної шкоди повинен становити 1000 грн.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та попросила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в ньому.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України).

Судом установлено, що 29 січня 2018 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Центральній у м. Долинській здійснив зіткнення з пішоходом ОСОБА_1 у результаті чого вона отримала тілесні ушкодження. Ці обставини сторони визнають.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У свою чергу ч. 4 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За загальним правилом для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною поведінкою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналізуючи вищезазначені правила, можливо зробити висновок, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 в момент дорожньо-транспортної пригоди здійснював діяльність, пов`язану з використанням джерела підвищеної небезпеки, відповідно відповідає за завдану цим джерелом підвищеної небезпеки шкоду, якщо не доведе, шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Тобто в цьому випадку діє презумпція вини завдавача шкоди, яка може бути спростована.

Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події, тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого необхідно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Однак, відповідач у цій справі не довів, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 408 хірургічного відділення Долинської центральної районної лікарні стосовно ОСОБА_1 слідує, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 29 січня 2018 року по 2 березня 2018 року з діагнозом: «Відкритий уламковий перелом хірургічної шийки правого плеча зі зміщенням. Забійні рани підборіддя, тім`яної частини голови зліва. Стан алкогольного сп`яніння. Алкогольний делірій». Травми отримала під час дорожньо-транспортної пригоди. Хвора перебуває в стані алкогольного сп`яніння, поведінка неадекватна. 29, 30 січня 2018 року, 16 лютого 2018 року проведені операції, в тому числі ПХО ран, ССВ за правий ліктьовий відросток, відкрита репозиція, МОС плечової кістки із кістковою аутопластикою, взяття кісткового трансплантата з крила крижової кістки. Лікування: фраксіпарін, 50 відсотків анальгіну, 1 відсоток рн димедролу, кетанов, метрогіл, дицинон, аміназин, цефтріаксон, лінкоміцін, реосорбілакт, 0,9 рн відсотків натрію хлорид, 10 відсотків рн віт. С, віт. В1, дексалгін, фурасемід, активований вугіль, серрата, нейрокаба, фламідез, ас. перев`язки (а. с. 8).

Зміст вищезазначеного доказу переконує суд, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29 січня 2018 року ОСОБА_1 перебувала в медичному закладі в період з 29 січня 2018 року по 2 березня 2018 року та отримувала необхідне лікування саме внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень. Доводи відповідача про протилежне є непереконливими.

Згідно з чч. 2, 3 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою, у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Оскільки ОСОБА_1 в момент дорожньо-транспортної пригоди перебувала в стані алкогольного делірію, доказів винуватості відповідача в дорожньо-транспортній пригоді матеріали справи не містять, позивачка особисто в судовому засіданні визнала, що в момент дорожньо-транспортної пригоди перебувала в стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на характер її дій, тобто в нічний період часу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння перебігала дорогу поза пішохідним переходом, відповідно зазначене в сукупності свідчить про прояв потерпілою грубої необережності, що сприяла виникненню шкоди.

За ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Таким чином, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, зокрема, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Зміст наданих ОСОБА_1 товарних чеків на придбання ліків (медичних препаратів, медичного обладнання, інструментів, у тому числі для перев`язки, підгузників тощо), а також їх придбання в період з 29 січня 2018 року по 2 березня 2018 року, свідчить, що їх було придбано з метою лікування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 9-14).

У свою чергу документи фізичної особи підприємця ОСОБА_3 не є товарними чеками, а зміст цих документів не дає суду підстави стверджувати про саме придбання медикаментів для операції.

Є необґрунтованими вимоги позивачки про відшкодування відповідачем продуктів харчування, які необхідні для існування незалежно чи людина хворіє, а також миючих засобів, медичних препаратів, що не призначалися лікарем та неможливо вважати, що вони стосуються необхідного лікування потерпілої. Відповідно у цій частині вимоги позивачки є необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У чч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У цій цивільній справі внаслідок діяння відповідача, позивачка отримала тілесні ушкодження, перебувала в медичному закладі, перенесла оперативні втручання.

З урахуванням тих душевних страждань, яких ОСОБА_4 зазнала у зв`язку діянням відповідача, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань, ступень вини, зважаючи на те, що потерпіла зазнана шкоди у зв`язку зі своєю грубою необережністю, беручи до уваги принципи розумності та справедливості, суд уважає, що позивачка має право на моральну шкоду у розмірі 3000 грн, що підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з вищезазначеним, цей позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, є частково обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

ОСОБА_1 не надала доказів понесення нею судових витрат, так само як відповідач ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1193, 1195 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) 15441,34 грн (п`ятнадцять тисяч чотириста сорок одну гривню тридцять чотири копійки) матеріальної шкоди та 3000 грн (три тисячі гривень) моральної шкоди, а всього 18441,34 (вісімнадцять тисяч чотириста сорок одну гривню тридцять чотири копійки).

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 24 листопада 2025 року.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський