Провадження № 2/679/883/2025
Справа № 679/1277/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 01.04.2024 між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 6680895.

Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника.

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.

Згідно з п.1.1. кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. Кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1 кредитного договору.

Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного Договору, відповідач також підтверджує, що умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

28.08.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28082024/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 28.08.2024 до договору факторингу № 28082024/2 від 28.08.2024, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 46940,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 30840,00 грн сума заборгованості за відсотками, 1100,00 грн заборгованість по комісії за надання кредиту, 5000,00 грн заборгованість за пенею.

Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка виникла в зв`язку з невиконанням останнім договірних зобов`язань за кредитним договором № 6680895 від 01.04.2024.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній на погашення існуючої заборгованості здійснив одноразовий платіж у сумі 15000,00 грн, який зараховано у рахунок погашення заборгованості за процентами.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача у позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 6680895 від 01.04.2024 у загальному розмірі 31940,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15840,00 грн сума заборгованості за відсотками, 1100,00 грн заборгованість по комісії за надання кредиту, 5000,00 грн заборгованість за пенею, а також понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 15.09.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, у строк встановлений ухвалою суду про відкриття провадження, від сторін не надійшло.

03.10.2025 до суду надійшов відзив представника відповідача Оліферук Ж.А. на позовну заяву. У відзиві представник зазначає, що відповідач не заперечуючи факту укладення 01.04.2024 між ним та ТОВ «Мілоан» кредитного договору № 6680895, отримання кредитних коштів у сумі 10000,00 грн, переходу права вимоги за вказаним кредитним договором до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» позовні вимоги визнає частково у сумі 7650,00 грн. В обґрунтування своїх заперечень вказує, що позовні вимогами в частині стягнення відсотків за кредитним договором у розмірі 15840,00 грн є необґрунтованими з огляду на те, що визначений кредитним договором розмір денної процентної ставки 1,99% суперечить положенням ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого максимальний розмір денної процентної ставки за договором споживчого кредитування, не може перевищувати 1%. У відзиві представник відповідача наводить контррозрахунок заборгованості за відсотками по кредитному договору, з урахуванням положень закону щодо максимального розміру денної процентної ставки. Згідно проведеного відповідачем розрахунку, заборгованість за відсотками у період з 16.04.2024 по 28.08.2024 складає 13400,00 грн, де (10000 (тіло кредиту)*1% (максимальний розмір денної процентної ставки за договором споживчого кредитування)*134 (строк кредитування). При цьому 16.04.2025 відповідачем здійснено платіж на суму 2250,00 грн, з яких 1500,00 грн слід було зарахувати в рахунок погашення заборгованості за відсотками, а решту 750,00 грн, в рахунок погашення тіла кредиту. Крім того, 22.01.2025 відповідачем проведено платіж на суму 15000,00 грн, які позивачем безпідставно зараховано в рахунок погашення відсотків. Враховуючи розмір відсотків який би підлягав нарахуванню за кредитним договором 13400,00 грн, сплату відповідачем 15000,00 грн, які зараховані позивачем в рахунок сплати заборгованості за відсотками, у відповідача фактично утворилася переплата за відсотками по кредитному договору у розмірі 1600,00 гривень, які відповідач просить зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту, врахувавши також платіж від 16.04.2025 з якого 750,00 грн також підлягають зарахуванню в погашення тіла кредиту. Таким чином заборгованість відповідача за кредитним договором складає 7650,00 грн (10000-1600-750) і саме у такому розмірі він визнає позовні вимоги в частині заборгованості за тілом кредиту.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1100,00 грн зазначено, що положення кредитного договору щодо нарахування комісії є несправедливими, оскільки такі умови суперечать принципу добросовісності і їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Позовні вимог в частині стягнення заборгованості за пенею у розмірі 5000,00 грн не визнаються стороною відповідача з посиланням на норми п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, в якому зазначено, що у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Сторона позивача правом на подання відповіді на відзив не скористалася.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що 01.04.2024 ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10000,00 грн, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним (пункти 1.1, 1.2 кредитного договору).

Кредитний договір укладений сторонами дистанційно шляхом пропозиції ОСОБА_1 укласти цей договір (заяви на отримання кредиту №6680895 від 01.04.2024) і прийняття пропозиції ТОВ «Мілоан». ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом (одноразовим ідентифікатором 400282).

Пунктами 1.3, 1.4, 1.5 кредитного договору встановлено, що кредит надається загальним строком на 345 днів з 01.04.2024 по 12.03.2025.

Загальні витрати позичальника за кредитом складають 68575,00 грн, денна процентна ставка 1,99% (пункт 1.5 кредитного договору).

Пунктом 1.5.1 встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 1150,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,50 відсотків від суми кредиту одноразово у момент видачі кредиту.

Відповідно до пунктів 1.5.2, 1.5.3 кредитного договору проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 547,50 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом; проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 912,50 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів. Нараховані згідно цих пунктів проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть 67425,00 грн.

Пунктом 4.3 договору визначено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання його зобов`язань передбачених п. 4.1, 4.2 цього договору не може перевищувати 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим договором.

Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (пункт 2.1 кредитного договору).

Факт виконання первісним кредитором свого зобов`язання з надання відповідачу кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням 127131947 від 01.04.2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок вказаний позичальником (платіжну карту НОМЕР_2 ) 10000,00 грн згідно договору №6680895.

Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 6680895, 16.04.2024 ОСОБА_1 здійснив погашення комісії за надання кредиту у розмірі 50,00 грн, погашення процентів по кредиту у розмірі 2250,00 грн.

Надалі, 28.08.2024, між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28082024/2. Факт передачі права вимоги за кредитним договором відповідача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників №1 від 28.08.2024, а також Витягом з Реєстру боржників №1 до цього договору факторингу.

Згідно з цим витягом, позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 46940,00 грн, що складається з: 10000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 30840,00 грн заборгованість за відсотками; 1100,00 грн заборгованість за комісією; 5000,00 грн заборгованість за неустойкою.

Судом встановлено, що після відступлення права вимоги (28.08.2024), новим кредитором нарахування процентів за кредитним договором, який продовжував свою дію до 12.03.2025, не проводилося.

У позовній заяві позивач зазначає, що 22.01.2025 відповідачем у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором сплачено 15000,00 грн, які кредитором зараховано у рахунок погашення заборгованості за процентами, у зв`язку з чим розмір заборгованості за процентами на дату звернення до суду з позовом склав 15840,00 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

При укладенні будь-якого договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи при укладенні 01.04.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору № 6680895 досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, а саме: розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, нарахування та сплати процентів, комісій, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.

Даний договір укладено за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариств, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. ОСОБА_1 підписав договір електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатору, тому без його отримання, без здійснення входу до інформаційно-комунікаційної системи кредитора такий договір не було б укладено.

На виконання умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти (10000,00 грн) на картковий рахунок позичальника, який належним чином взятих на себе за договором зобов`язань не виконував.

Таким чином первісний кредитор ТОВ «Мілоан» правомірно набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 6680895 від 01.04.2024.

Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом такого договору, згідно зі ст. 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час.

Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до ст. 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа, що має право здійснювати факторингові операції.

При цьому, згідно зі ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги.

Судом встановлено, що на підставі договору факторингу № 28082024/2 від 28.08.2024 первісний кредитор ТОВ «Мілоан» відступив належне йому право вимоги за кредитним договором № 6680895 від 01.04.2024 на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Факт передачі прав вимоги за кредитним договором підтверджується належними та допустимими доказами, долученими до матеріалів справи, а саме: Актом прийому-передачі Реєстру Боржників та Витягом з відповідного Реєстру. Ці документи деталізовано ідентифікують боржника, номер кредитного договору та точну суму заборгованості на момент відступлення права вимоги, що дозволяє беззаперечно встановити обсяг прав, які перейшли до нового кредитора відповідно до статті 514 ЦК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заміна кредитора за спірним кредитним договором відбулася у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» наділена правом вимагати стягнення з відповідача заборгованості за спірним кредитним договором.

Суд, перевіряючи розрахунок позивача та проведений стороною відповідача контррозрахунок заборгованості за кредитним договором дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % .

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за кредитом (які згідно ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» при розрахунку денної процентної ставки складають значення показника формули ЗВСК) включаються: - проценти по кредиту; - комісії; - інші витрати споживача.

Так відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 547,50 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом (1,5 % на день).

Пунктом 1.5.3 кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 912,50 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів (2,5 % на день).

Пунктом 1.5 договору денну процентну ставку визначено у розмірі 1,99%.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Враховуючи, що кредитний договір укладено 01.04.2024, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», умови укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 1,99 % в день, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемними.

З проведеного позивачем у позовній заяві розрахунку заборгованості та відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором вбачається, що сума заборгованості за процентами за період з 02.04.2024 по 28.08.2024 (149 календарних днів) становить 15840 грн. У рахунок погашення заборгованості за процентами враховано платіж від 16.04.2024 у сумі 2250,00 грн та платіж у сумі 15000,00 грн від 22.01.2025 який був проведений відповідачем після відступлення права вимоги первісним кредитором.

Однак, вказаний розрахунок заборгованості не у повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

Так, нарахування процентів у вказаний період строку кредитування первісним кредитором здійснено всупереч вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому нарахована заборгованість за процентами підлягає перерахунку.

Виходячи з наведеного, заборгованість за відсотками за кредитним договором № 6680895 від 01.04.2024, яка підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачем період з 02.04.2024 по 28.08.2024, становить 14900,00 грн (10000 грн х 1% х 149 днів).

При цьому, судом враховано, що на погашення заборгованості за відсотками позивачем списано всього 17250,00 грн (2250,00 грн платіж від 16.04.2024 та 15000,00 грн платіж від 22.01.2025), що на 2350,00 грн більше ніж відповідач повинен був сплатити на виконання умов договору, а тому вказану суму слід зарахувати в погашення фактично отриманих відповідачем коштів, тобто у погашення тіла кредиту.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом та наявність заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7650,00 грн (10000-2350).

Доводи відповідача про безпідставне нарахування позивачем комісії за надання кредиту суд відхиляє з огляду на наступне.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Зважаючи на те, що сплата одноразової комісії в розмірі 11,50 відсотків від суми кредиту передбачена п. 1.5.1 кредитного договору і такі умови договору не суперечать вимогам ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 1100,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у сумі 5000,00 грн суд зазначає наступне.

Пунктом 4.1 кредитного договору встановлено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань із повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу дати платежу, визначеної в Графіку платежів, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення. Пеня не може бути більшою за 15 відсотків від суми простроченого платежу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 6680895 позичальнику за невиконання зобов`язань за договором було нараховано неустойку у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.

Разом з тим, положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині.

З досліджених судом доказів встановлено, що пеня за неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором від 01.04.2024 нарахована у період дії в Україні воєнного стану, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).

Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

З огляду на вказані норми закону, відповідач ОСОБА_1 , як позичальник за кредитним договором, підлягає звільненню від сплати неустойки (пені) у розмірі 5000,00 грн за неналежне виконання зобов`язань.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 6680895 від 01.04.2024 у загальному розмірі 8750,00 грн. з яких: 7650,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 1100,00 грн заборгованість за комісією.

Розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як убачається з матеріалів позовної заяви позивачем визначено суму понесених судових витрат у розмірі 3028,00 грн, яка складається із судового збору.

Понесення витрат на сплату судового збору підтверджується платіжною інструкцією № 130807 від 19.08.2025.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 830,00 гривень, що пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог (27.4% ціни позову).

У відзиві на позовну заву представником відповідача зазначено, що відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, на підтвердження таких витрат суду надано договір про надання правничої допомоги № 03-10/1 від 03.10.2025 укладений між адвокатом Оліферук Ж.А. та ОСОБА_1 , квитанцію до прибуткового касового ордеру № 00029 від 03.10.2025 та акт виконаних робіт від 03.10.2025.

У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Зважаючи на те, що стороною позивача клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу не подано, суд з урахуванням вимог п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, дійшов висновку, що стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2178,00 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про споживчий кредит № 6680895 від 01 квітня 2024 року у загальному розмірі 8750 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 830 (вісімсот тридцять) гривень 00 копійок витрат пронесених на оплату судового збору.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 2178 (дві тисячі сто сімдесят вісім) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено 24 листопада 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.М. Стасюк