Номер провадження 2/754/5058/25
Справа №754/6836/25
29 жовтня 2025 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді Зотько Т.А.
за участю секретаря судового засідання Юхименко А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні вв м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-КЛІНТ», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СТРОЙ-3» про визнання майнового права,
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні по суті.
В судове засідання 29.10.2025 позивач та представник позивача не з`явились, при цьому від представника позивача - адвоката Чвир О.М. до суду надійшла заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, вимоги позову підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача - ТОВ «ЄВРО-КЛІНТ» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи - ТОВ «Глобал Строй-3» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі письмових матеріалів справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 1 статті 3 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частини 1-4 ст. 12 ЦПК України).
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 09.11.2016 між ОСОБА_2 та ТОВ «Глобалстрой-3» було укладено Договір № КМБ/03/229 купівлі продажу майнових прав.
Пунктом 2.2 договору визначено, що сторони домовились, що об`єктом нерухомості майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: секція 3, кв. АДРЕСА_1 , кількість кімнат - 1, загальна площа: 37,18 кв.м., поверх 16.
Запланований термін закінчення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 4 квартал 2017 року (п.2.4)
Відповідно до п. 3.1 майнові права на об`єкт нерухомості за цим договором закріплюються за покупцем у момент видачі довідки про здійснення 100 % оплати майнових прав, зазначеної в п.4.2 даного договору.
Згідно з п.4.2 договору орієнтована загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в день укладення договору складає 446 160 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 74 360,00 грн.
16.11.2016р. ТОВ «Київмонтажбуд» видано Довідку про фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості по Договору №КМБ/03/229 купівлі продажу майнових прав від «09» листопада 2016р., а саме підтвердження сплати майнових прав квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 37,18кв.м.
27.12.2016 між ТОВ «Глобалстрой-3», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено угоду від 27.12.2016р. про відступлення права вимоги за Договором від 09 листопада 2016р. №КМБ/03/229 майнові права відступлено позивачу - ОСОБА_1 .
Рішенням Київської міської ради ІІ сесія ІХ скликання від 12.01.2023р. №08/231-37/ПР: Затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СТРОЙ-3» та обслуговуючому кооперативу «Житловий комплекс «ПЕРСПЕКТИВА» земельної ділянки в оренду для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу на АДРЕСА_1 (зміна цільового призначення земельної ділянки кадастровий номер :62:096:0031) (категорія земель - землі житлової та громадської забудови, код виду цільового призначення - 02.10, справа № 584539672).

Змінено цільове призначення земельної ділянки площею 1,5087 га (кадастровий номер :62:096:0031, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30 грудня 2022 року № НВ-022) та дозволити її використання для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу (код виду цільового призначення - 02.10 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури).

Передано товариству з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СТРОЙ-3» та обслуговуючому кооперативу «Житловий комплекс «ПЕРСПЕКТИВА», за умови виконання пункту 4 цього рішення, в оренду на 5 років земельну ділянку площею 1,5087 га (кадастровий номер :62:096:0031) для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу (код виду цільового призначення - 02.10 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури) на АДРЕСА_1 із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва, у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (заява ДЦ від 14 грудня 2022 року № 72361-01- 03).

Таким чином, відповідач порушив умови договору, не завершивши будівництво по теперішній час, не ввів житловий багатоквартирний будинок в експлуатацію та відповідно не передав позивачеві документи, необхідні для оформлення права власності на профінансовану квартиру, що в цілому призвело до грубого порушення прав позивача як добросовісного інвестора, який належним чином виконав договірні зобов`язання.

Спірна квартира є об`єктом фінансування в об`єкті будівництва - житловому багатоквартирному будинку, будівництво якого не завершено та який не введено в експлуатацію. Після завершення будівництва така квартира стає окремим майном. До завершення будівництва об`єкта фінансування та після виконання договірних зобов`язань з оплати погодженої сторонами вартості квартири до позивача переходять майнові права на спірну квартиру.

Згідно зі ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття майнові права, які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (частина друга стаття 3 Закону).

Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Отже, майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Виходячи з приписів ст. 190 ЦК України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та умов укладених між сторонами договорів, суд визнає позивача таким, що набув майнових прав на квартиру, оскільки він в повному обсязі виконав умови договору в будівництві.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття майнові права, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (частина друга статті 3 Закону).

Верховним Судом України у постанові № 6-168цс12 від 30.01.2013 визначено майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно у майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 12 листопада 2014 року (справа № 6-129цс14).

Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.

Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Визнання за особою майнових прав як різновид загального способу захисту - визнання права, може бути використаний не тільки в речово-правових відносинах, але й у зобов`язально-правових, так як сам по собі факт перебування осіб у тих чи інших відносинах, у тому числі договірних, не може перешкоджати застосуванню до цих відносин норм інститутів загальної частини цивільного права.

За умови коли позивач сплатив встановлену у договорі загальну вартість майнових прав на житлове приміщення у визначені в договорі строки, що підтверджується наявністю довідки про 100% фінансування за відповідним договором, а відповідач у встановлені договором строки не завершив будівництво об`єкту, не ввів об`єкт в експлуатацію, і завершення ним будівництва є сумнівним з огляду на те, що будівництво не ведеться, суд дійшов висновку про наявність порушення прав позивача та необхідність їх захисту в судовому порядку.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст. 202, 204 ЦК України, правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З урахуванням ст. 626 ЦК України договором є домовленість, спрямована на виникнення, зміну та припинення прав та обов`язків, укладення з позивачкою договору про забезпечення виконання зобов`язань є дією, спрямованою на набуття цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 6-14-39цс19 та від 27 лютого 2019 року у справі № 6-14-606цс18, у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

Будівництво досить тривалий час як припинено. Наказом «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності» Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 11.12.2017р. №402 було скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція нежитлового будинку під багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 від 22.11.2016р. «КВ 24. Замовник товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Строй-3» та реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності «Реконструкція нежитлового будинку під багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 від 24.03.2017р. «КВ 36. Замовник товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Строй-3».

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполученого Королівства», заява № 44277/98).

Можливість застосування такого способу захисту як визнання майнових прав за інвестором підтверджена й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року в справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21), у якій зазначено, що інвестор наділений правами, тотожними правам власника нерухомого майна, пов`язаними зі створенням об`єкту нерухомого майна, а тому в разі порушення його речових прав він має право на звернення до суду за їх захистом шляхом пред`явлення позову про визнання за ним його майнових прав. Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Таким чином, станом на час розгляду справи судом, будівництво об`єкта нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :62:096:0031, не завершено, введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договором строки, при цьому, позивач за даним позовом сплатив повну вартість за договором, вказані обставини ставлять під сумнів можливість виконання підрядником своїх зобов`язань за договором в зв`язку з чим є необхідність у визнанні майнових прав за позивачем на об`єкт незавершеного будівництва.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене вище, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст. 12, 19, 76-81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст..ст.11, 12, 15, 16, 177, 178, 190, 202, 204, 328, 525, 526, 530, 626, 876 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-КЛІНТ», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СТРОЙ-3» про визнання майнового права- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 майнові (речові) права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , на земельній ділянці за кадастровим номером :62:096:0031.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Дані позивача: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ).

Дані відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-КЛІНТ» , місцезнаходження: м. Харків, просп. Героїв Харкова, 142.

Дані 3-особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СТРОЙ-3», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Рональда Рейгана, 40.

Повний текст рішення суду виготовлено 24.11.2025.

Суддя: Т.А.Зотько