Справа № 544/2451/25
пров. № 2/544/889/2025
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Малицької О. Л.

секретаря судового засідання Ралець О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пирятин цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №08.02.2025-100001430 від 08.02.2025 в сумі 15 500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.02.2025 року ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №08.02.2025-100001430, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу грошові кошти у сумі 5 000,00 грн, а відповідач зобов`язувався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк, на який надавався кредит становив 140 днів з дати його надання. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 1 000,00 грн. Відповідач 08.02.2025 електронним цифровим підписом підписав Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтвердив укладення кредитного договору та отримав на свій рахунок кошти у розмірі 5 000,00 грн, а отже ОСОБА_1 акцептувала умови договору. Позичальником ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору №08.02.2025-100001430 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. В свою чергу відповідач не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, комісію та проценти за користування коштами не сплатив. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальниці за договором №08.02.2025-100001430 від 08.02.2025 року відповідно до довідки - розрахунку заборгованості становить 15 500,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 5 000,00 грн; заборгованість по процентах 7 000,00 грн; заборгованості по комісії за надання 1 000,00 грн; заборгованості по неустойці 2 500,00 грн.

З врахуванням вищенаведеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 15 500,00 грн, судові витрати, які поніс позивач у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи, які складаються із судового збору в сумі 2 422,40 грн за подання даного позову.

Позовна заява містить клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив слухати справу в його відсутність. Позовні вимоги визнав частково, а саме просив не стягувати неустойку. Окрім цього, відповідач просив розстрочити виконання рішення.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що 08.02.2025 року ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №08.02.2025-100001430, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу грошові кошти у сумі 5 000,00 грн, а відповідач зобов`язувався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк, на який надавався кредит становив 140 днів з дати його надання. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 1 000,00 грн. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит. Відповідач 08.02.2025 електронним цифровим підписом підписав Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтвердив укладення кредитного договору та отримав на свій рахунок кошти у розмірі 5 000,00 грн, а отже ОСОБА_1 акцептувала умови договору (а.с. 13-19).

Позичальником ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору №08.02.2025-100001430 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку (а.с. 20).

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

За частинами 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн відповідачу, що підтверджується довідкою ТОВ «УПР» №143-2708 від 27 серпня 2025 року (а.с. 21).

У свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 15 500,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 5000,00 грн; заборгованість по процентах 7000,00 грн; заборгованості по комісії за надання 1000,00 грн; заборгованості по неустойці 2 500,00 грн (а.с. 22).

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Докази про належне виконання відповідачем взятих на себе згідно з умовами договору №08.02.2025-100001430 від 08 лютого 2025 року, зобов`язань, повернення сум позик матеріали справи не містять.

Однак, що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача 2500,00 грн неустойки, суд зазначає наступне.

Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Даний стан неодноразово продовжено Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення неустойки стягненню не підлягають.

Враховуючи вищезазначені обставини, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 13 000,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 5 000,00 грн; заборгованість по процентах 7 000,00 грн; заборгованості по комісії за надання 1000,00 грн.

В іншій частині позову належить відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Окрім цього, відповідачем було заявлено клопотання про розстрочення виконання рішення, на що суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 29-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

У відповідності положення до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Статтею 435 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №176/25/2105/В від 30 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 являється особою з інвалідністю І групи (підгрупа Б), яка отримана внаслідок поранення та пов`язана із захистом Батьківщини.

Суд вважає, що вищевказана обставина істотно ускладнює виконання відповідачем рішення шляхом здійснення одноразового платежу. З одного боку суд враховує, що цей спір виник з вини відповідача, а саме внаслідок непогашення ним заборгованості. З іншого боку суд враховує, що матеріальний стан відповідача не дозволяє йому сплатити всю суму заборгованості одразу.

На думку суду, сам факт звернення відповідача із заявою про розстрочення виконання рішення свідчить про наявність у нього бажання належним чином виконати рішення суду, що в свою чергу свідчить про добросовісність відповідача в аспекті поваги до результату розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за необхідне розстрочити виконання рішення на десять місяців.

Відтак, суд приходить до переконання, що належить розстрочити виконання рішення суду строком на десять місяців рівними частинами, а саме: ОСОБА_1 зобов`язаний щомісячно сплачувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» грошові кошти за графіком: до 20.01.2026р. 1 300,00 грн, 20.02.2026р. - 1 300,00 грн, 20.03.2026р. - 1 300,00 грн, 20.04.2026р. - 1 300,00 грн, 20.05.2026р. - 1 300,00 грн, 20.06.2026р. - 1 300,00 грн, 20.07.2026р. - 1 300,00 грн, 20.08.2026р. - 1 300,00 грн, 20.09.2026р. - 1 300,00 грн, 20.10.2026р. - 1 300,00 грн.

На переконання суду стягнення грошових коштів щомісячно у вищевказаному розмірі не буде порушувати права Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на своєчасну та у повному обсязі виплату заборгованості за рішенням суду.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно платіжного доручення № СЦ00036381 від 03 вересня 2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідач по справі ОСОБА_1 є інвалідом І групи (підгрупа Б) з 30.10.2025 року (Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №176/25/2105/В від 30 жовтня 2025 року), та відповідно до Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (такий висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-152цс17).

Отже, судовий збір підлягає компенсації позивачеві за рахунок держави, а оскільки позов задоволено частково, зазначені судові витрати підлягають компенсації на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2 031,69 грн з розрахунку: 13 000,00 грн х 2 422,40 грн / 15 500,00 грн = 2 031,69 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ) заборгованість за Кредитним договором №08.02.2025-100001430 від 08.02.2025, яка становить 13 000 (тринадцять тисяч) гривень.

Розстрочити виконання цього рішення шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості у загальній сумі 13 000 грн за наступним графіком оплати: до 20.01.2026р. 1 300,00 грн; до 20.02.2026р. - 1 300,00 грн; до 20.03.2026р. - 1 300,00 грн; до 20.04.2026р. - 1 300,00 грн; до 20.05.2026р. - 1 300,00 грн; до 20.06.2026р. - 1 300,00 грн; до 20.07.2026р. - 1 300,00 грн; до 20.08.2026р. - 1 300,00 грн; до 20.09.2026р. - 1 300,00 грн; до 20.10.2026р. - 1 300,00 грн, з дати набрання рішенням законної сили.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви, в розмірі 2 031 (дві тисячі тридцять одна) гривня 69 копійок за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місце знаходження: 01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Л.Малицька