Справа № 702/952/25
Провадження № 2/702/634/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Барської Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Возної В.В.,

сторони не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань м. Монастирище цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

02.10.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» (далі у тексті також ТОВ «Деал Фінанс Груп», позивач, фактор), в інтересах якого діє представник Ткаченко Ю.О., звернулось до суду з вимогою до відповідача ОСОБА_1 (далі у тексті також відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 11392,50 грн., сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 29.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір №71494495.

Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 30370, і за його умовами ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу кредит в розмірі 3500,00 гривень, строком на 30 днів (з 29.04.2025 по 28.05.2025) із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,350%, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Вказує, що комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 525,00 грн.

Також сторони обумовили, що у разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 4% за кожен день понадстрокового користування.

Представник стверджує, що кредитодавець виконав свої зобов`язання і передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3500 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 за посередництва платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку кредитодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий.

На думку позивача, за умовами Договору №71494495 від 29.04.2025 заборгованість відповідача складає 11392,50 грн, з яких 3500,00 грн основного боргу (тіла кредиту), 367,50 грн заборгованості за відсотками, 525,00 грн заборгованості за комісією та 7000 грн заборгованості за пенею/неустойкою.

Вказує, що 16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладений Договір факторингу №16/09/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги до боржників, в тому числі за Договором № 71494495 від 29.04.2025.

Відповідно до Реєстру прав вимог №18/09/25-02 від 18.09.2025 кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених Договором факторингу № 16/09/25 від 16 вересня 2025 року, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 в розмірі 11392,50 грн, з яких 3500,00 грн основного боргу, 367,50 грн заборгованості за відсотками, 525,00 грн заборгованості за комісією та 7000,00 грн заборгованості за пенею/неустойкою, яку позивач просить стягнути на свою користь.

Постановленою 08.10.2025 ухвалою у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін і відповідачу наданий термін на подання відзиву на заявлену вимогу, витребувані відомості щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку та виписка про рух коштів по ньому.

Представник позивача у призначене на 24.11.2025 судове засідання не з`явився про дату, час та місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку, у позовній заяві та у поданому 14.10.2025 клопотанні просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем свого проживання шляхом направлення судової повістки про виклик, яка повернута до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, правом на надання відзиву на позов не скористався.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За змістом пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Враховуючи, що передбачених ч. 2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення засідання судом не встановлено, розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову, продовжений.

Оскільки розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Згідно зі ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У свою чергу суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім того, ч.2 ст.13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідженням доданої до позовної заяви паперової копії Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71494495 (далі у тексті також Договір №71494495, правочин, кредитний договір) суд встановив, що 29 квітня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі у тексті також первісний кредитор, кредитодавець) та відповідачем укладений Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71494495, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 30730.

Згідно з п. 2.1 Договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього Договору.

Сума кредиту - 3500 грн (п. 2.2.1. Договору).

Строк кредитування/строк договору - 30 днів (п. 2.2.2. Договору).

Процентна ставка/день (фіксована) 0,350% (п.2.2.3 Договору).

Комісія за надання кредиту 15,00 % від суми наданого кредиту (що у грошовому еквіваленті складає 525,00 грн (п. 2.2.4. Договору).

Денна процентна ставка/день 0,850%.

Орієнтовна загальна вартість кредиту 4392,50 грн.

Проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) 4% в день.

Пеня в день 4 %.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка 1644,02%.

За умовами п.6.1.Договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. Договору. Проценти за користування Кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок) виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за Договором.

Відповідно до п. 6.2 Договору за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником відповідно до умов Договору. Розмір комісії, яка нараховується за надання Кредиту визначений п.п. 2.2.4. п. 2.2. Договору. Розмір комісії за надання кредиту, яка підлягає сплаті позичальником, включає в себе адміністративні та операційні витрати, які несе кредитодавець під час розгляду заявки та надання кредиту. Комісія за надання кредиту підлягає сплаті виключно у випадку задоволення такої заявки та укладення Договору. Послуга для позичальника полягає в аналізі Заявки та наданні пропозицій з укладення кредитного договору, а також в швидкому прийнятті рішення щодо надання кредиту.

Згідно з п. 11.1.10. Договору позичальник попереджений, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за Договором кредитодавець має право без згоди позичальника передати свої права кредитора (відступити право вимоги) за Договором, залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості. При цьому обов`язок кредитодавця проінформувати позичальника про залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості або відступлення права вимоги за Договором здійснюється кредитодавцем протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги або дати залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості, у спосіб, визначений ч. 1 ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома Позичальника такого факту, а саме шляхом направлення повідомлення на електронну пошту позичальника, що зазначена у Договорі та/або шляхом розміщення повідомлення в особистому кабінеті позичальника (а.с.39 на звороті - 46).

З довідки про ідентифікацію, суд з`ясував, що ОСОБА_1 при укладенні Договору №71494495 ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за посередництва системи BankID НБУ privatbank, дата проходження 06.09.2024 о 10:11:53 (одноразовий ідентифікатор 30730, час відправки позичальнику - 29.04.2025 о 12:50:00, електронна пошта - (а.с.47 на звороті).

Копія довідки №КД-000047520 від 01.09.2025 та копія платіжної інструкції/операції №9ef7c452-2149-4899-936a-921671761f4e підтверджують, що 29.04.2025 на карту № НОМЕР_1 для отримувача ОСОБА_1 здійснена успішна платіжна операція в розмірі 3500,00 гривень (а.с.48, 49, 35).

Згідно з відомостями АТ КБ «ПриватБанк» та випискою за період з 29.04.2025 - 02.05.2025 на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в банку емітована карта № НОМЕР_3 (рахунок IBAN НОМЕР_4 ) і на цей рахунок 29.04.2025 зараховані кошти (FUIL MoneyTransfer,Visa Direct) в розмірі 3500,00 гривень.

Відповідно до виготовленого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунку заборгованості за Договором № 71494495 від 29.04.2025 борг ОСОБА_1 станом на 18.09.2025 складає 11392,50 грн, з яких 3500,00 грн основний борг, 367,50 грн борг за відсотками, 525,00 грн борг за комісією та 7000,00 грн борг за пенею (а.с.37 на звороті -38).

16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладений Договір факторингу № 16/09/25, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб (а.с.50-53).

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, які існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства (п.2.1.3. Договору факторингу).

Відповідно до датованого 18.09.2025 Реєстру прав вимоги № 18/09/25-2 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Деал Фінанс Груп» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 71494495 від 29.04.2025 на загальну суму 11392,50 грн, з яких 3500 грн основного боргу, 367,50 грн боргу за відсотками, 525,00 грн. боргу за комісією та 7000 грн боргу за пенею/неустойкою (а.с.57 на звороті, 58).

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за Договором № 71494495 від 29.04.2025 за період з 17.09.2025 по 27.09.2025 становить 11392,50 грн, з яких 3500 грн основного боргу, 367,50 грн боргу за відсотками, 525,00 грн боргу за комісією та 7000 грн боргу за пенею/неустойкою (а.с.9).

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за Договором № 71494495 від 29.04.2025, внаслідок чого утворилась заборгованість.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки, зокрема, виникають із договорів та інших правочинів.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Стаття 526 ЦК України унормовує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі у тексті також Закон).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства випливає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо вимоги позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу, відсотками та комісією.

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 29.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладений Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71494495, який зі сторони позичальника ОСОБА_1 підписаний електронним підписом шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 30730, а зі сторони первісного кредитора - шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника, що підтверджує електронна позначка часу - 29.04.2025 12:50.

За умовами цього правочину позичальнику наданий кредит в розмірі 3500,00 грн, який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у Кредитному договорі умовах, строк кредитування - 30 днів, процентна ставка - 0,350%/день, комісія за надання позики 15,00%.

Згідно Договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило своє право грошової вимоги до відповідача ТОВ «Деал Фінанс Груп».

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 18/09/25-2 від 18.09.2025, від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Деал Фінанс Груп» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 71494495 від 29.04.2025 в розмірі 11392,50 грн, з яких 3500,00 грн основного боргу, 367,50 грн боргу за відсотками, 525,00 грн боргу за комісією та 7000,00 грн боргу за пенею.

Відтак, ТОВ «Деал Фінанс Груп» як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за Договором № 71494495 від 29.04.2025.

Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав, а тому, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 3500,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 367,50 грн та комісією - 525,00 грн підлягають до задоволення.

Щодо вимоги позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею, то суд враховує, що відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Також законодавець установив, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24 лютого 2022 року відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і наразі триває до 03 лютого 2026 року.

Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» щодо скасування заборони нарахування пені з 24.01.2024 пріоритету у застосуванні вказаних положень ЦК України не мають, оскільки за змістом ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України.

Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.

Верховний Суд у прийнятій 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц постанові виснував, що основним регулятором договірних відносин є ЦК України, а не окремі закони.

Водночас пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжений після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», так і п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, випливає, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Отже, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вимога позивача у частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею в розмірі 7000,00 грн є необґрунтованою і до задоволення не підлягає, а тому заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення у розмірі 4392 гривні 50 копійок.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви на заявлену позовну вимогу в 11392,50 грн. позивач сплатив 2422,40 грн судового збору.

За наслідками вирішення спірних правовідносин суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 4392,50 грн. боргу, що становить 38,56% від ціни позову.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 934,08 грн. судового збору.

На обґрунтування розміру понесених ТОВ «Деал Фінанс Груп» витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн разом з позовною заявою подані копії таких документів:Договору № 22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22.08.2025, що укладений між адвокатом Ткаченко Ю. О. та ТОВ «Деал Фінанс Груп»; витягу з акту № 1-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги від 22.08.2025; акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579935868.1 від 24.09.2025, ордеру серії АХ № 1287256 від 03.09.2025 про надання правової допомоги ТОВ «Деал Фінанс Груп» адвокатом Ткаченко Ю. О. та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 (а.с.59 на звороті - 65).

Дослідженням копій цих документів суд встановив, що адвокат Ткаченко Ю.О. надала позивачу професійну правничу допомогу у складанні позовної заяви з вимогами до відповідача ОСОБА_1 , за що їй позивач виплатив 4500,00 гривень винагороди.

З урахуванням наведених вище норм процесуального законодавства витрати на професійну правничу підлягають відшкодуванню пропорційно задоволених позовних вимог 1735,20 грн (4500 грн. х 38,56% ).

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 280-283, 287 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71494495 в розмірі 4392 (чотири тисячі триста дев`яносто дві) гривні 50 копійок, з яких 3500,00 гривень основного боргу, 367,50 грн заборгованості за відсотками, 525,00 гривень боргу за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» судовий збір у розмірі 934,08 грн. та 1735,20 грн.витрат на правову допомогу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» місцезнаходження вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3, м. Ірпінь, 08205, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Тетяна БАРСЬКА