справа № 492/938/15-ц
Провадження № 4-с/492/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Череватої В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гамурар І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Арцизі скаргу ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)Мітєвої Людмили Вікторівни, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серії ВП № 52401138 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язати державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) розглянути його заяву про повернення виконавчого листа у справі № 492/938/15-ц, у зв`язку з набуттям статусу стягувача у виконавчому провадженні ВП № 52401138 від 02.09.2025 року на підставі судового рішення.

Скаргу обґрунтував тим, що в межах виконавчого провадження № 52401138 скаржник звернувся до державного виконавця Хаджибейського ВДВС у м. Одесі із заявою від 02.09.2025 року про повернення йому виконавчого листа (виконавчого документу) у справі № 492/938/15-ц, в зв`язку з набуттям ним статусу стягувача у вказаному виконавчому провадженні на підставі судового рішення. 17.10.2025 року скаржник ОСОБА_1 отримав лист в.о. начальника відділу Хаджибейського ВДВС у м. Одесі, з якого вбачається, що державним виконавцем Хаджибейського ВДВС у м. Одесі винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Питання про повернення скаржнику виконавчого листа (виконавчого документу) та зняття арешту з арештованого майна не було вирішене через винесення, на думку скаржника, неправомірної постанови про закінчення виконавчого провадження № 52401138 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та бездіяльності державного виконавця, які він вважає протиправними, оскільки його заява державним виконавцем не була розглянута по суті, у зв`язку з чим оскаржувана постанова державного виконавця є протиправною та підлягає скасуванню, що зумовило звернення до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області Череватої В.І. від 11 листопада 2025 року, прийнято скаргу ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), до розгляду та призначено скаргу до судового розгляду у відкритому судовому. Витребувано з Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: вул. Старицького, 10а, м. Одеса, 65036) для дослідження копію матеріалів виконавчого провадження ВП № 52401138 з примусового виконання виконавчого листа № 492/938/15-ц від 23.12.2015 року, виданого Арцизьким районним судом Одеської області.

В судове засідання скаржник не з`явився, повідомлявся належним чином.

Представник Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з запереченнями на скаргу, просив в задоволенні скарги відмовити, з підстав, зазначених в запереченнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з неявкою учасників справи, розгляд скарги здійснюється за їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи, при цьому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з копії листа Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 170317 від 06.10.2025 року, на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 52401138 з примусового виконання виконавчого листа № 492/938/15-ц від 23.12.2015 року, виданого Арцизьким районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 800,00 грн., щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з моменту подання позовної заяви, тобто з 12 червня 2015 року, і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 16.12.2016 р. ВП № 52401138. Згідно розрахунку заборгованості складеного 13.06.2022 р. ВП № 52401138 борг зі сплати аліментів станом на 01.05.2022 року складає 82 254,88 грн. 12.06.2022 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про стягнення штрафу у сумі 25 687,50 грн. Борг зі сплати аліментів перевищив суму відповідних платежів за три роки. До відділу ОСОБА_1 спрямовано постанову від 11.03.2025 року по справі № 492/938/15-ц про часткове задоволення апеляційної скарги. Замінено стягувача ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 52401138 з примусового виконання виконавчого листа № 492/938/15, виданого Арцизьким районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 800,00 грн., щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з моменту подання позовної заяви, тобто з 12 червня 2015 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її правонаступника - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 . 07.05.2025 року державним виконавцем відділу винесено постанову про заміну стягувача виконавчого провадження.

До відділу, 02.09.2025 року ОСОБА_1 спрямовано заяву про повернення виконавчого документу стягувачу згідно п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, державним виконавцем водночас встановлено, що боржник ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий напис № 510 від 04.11.2022 р., Арцизького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Враховуючи викладене, 23.09.2025 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 02.09.2024 року, у справі № 492/938/15-ц, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено. Заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що заочним рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 22 жовтня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. з індексацією відповідно до закону, починаючи з моменту подання позовної заяви, тобто з 12 червня 2015 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане рішення суду набрало законної сили та знаходиться на примусовому виконанні в Малиновському відділі державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Стягувачка ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , боржник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Рішенням виконавчого комітету Арцизької міської ради № 259 від 25 листопада 2022 року малолітньому ОСОБА_4 надано статус дитини-сироти та заявника призначено опікуном. З метою оформлення спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 заявник звернувся до нотаріальної контори, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з накладенням арештів у виконавчому провадженні № 52401138 з примусового виконання виконавчого листа № 492/938/15-ц та відсутністю у заявника статусу учасника виконавчого провадження, тому заявник звернутися до суду із зазначеною заявою, в якій просив замінити стягувача ОСОБА_3 на заявника ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 11.03.2025 року у справі № 492/938/15-ц, ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 02 вересня 2024 року скасовано. Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково та замінено стягувача ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 52401138 з примусового виконання заочного рішення Арцизького районного суду Одеської області від 22 жовтня 2015 року у справі № 492/938/15 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 гривень з індексацією відповідно до закону, починаючи з моменту подання позовної заяви, тобто з 12 червня 2015 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її правонаступника - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 .

Як вбачається з копії матеріалів відновленого виконавчого провадження № 52401138, постановою старшого державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 28 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52401138, де стягувачем є ОСОБА_3 . У зазначеному виконавчому провадженні державним виконавцем винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 10 серпня 2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у керуванні транспортними засобами від 10 серпня 2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та холощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про арешт майна боржника, про накладення штрафів, про арешт коштів боржника.

З розрахунку заборгованості із сплати аліментів вбачається, що станом на 01 лютого 2019 року у боржника була наявна заборгованість у розмірі 35 822,88 грн.

Боржник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією актового запису про смерть № 510 від 04 листопада 2022 року.

Постановою головного державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07 травня 2025 року, замінено стягувача у виконавчому провадженні на ОСОБА_1 .

Постановою головного державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мітєвою Л.В. від 23 вересня 2025 року, закінчено виконавче провадження ВП № 52401138, з примусового виконання виконавчого листа № 492/938/15-ц, виданого 23.12.2015 року Арцизьким районним судом Одеської області, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

17.10.2025 року на адресу скаржника ОСОБА_1 надійшов лист про закінчення виконавчого провадження № 52401138 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Такі дії державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мітєвої Л.В. є неправомірними, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно пункту 21 розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень», закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ч. 1 ст. 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі Фуклев проти України, заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції.

Закон України Про виконавче провадження є спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 та п. 3 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Частиною п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону про виконавче провадження) слід розуміти так, що вони стосуються зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва (п. 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20).

Смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження. Велика Палата Верховного Суду вважає, що вказаними нормами права, виходячи з їх системного тлумачення, передбачено заміну сторони виконавчого провадження (у разі її смерті) правонаступником.

У свою чергу відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У спірних правовідносинах до складу спадщини входить, зокрема, обов`язок з відшкодування шкоди, що належав спадкодавцю за життя. Цей обов`язок не припинився внаслідок смерті боржника та продовжує існувати.

Відтак процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника (фізичної особи) є цілком можливим.

У разі смерті фізичної особи-сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункти 78-79)).

Суду не надано доказів, що державний виконавець перевірив, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Посилання державного виконавця щодо наявного не стягнутого виконавчого збору не є підставою для відмови в поверненні виконавчого листа ОСОБА_1 , який надав 02.09.2025 р. державному виконавцю відповідну заяву на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши чи діяв державний виконавець відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає що дії державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мітєвої Л.В. є неправомірними, у зв`язку з чим скаргу ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), слід задовольнити у повному обсязі.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про передчасність, неправомірність дій державного виконавця з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 453 ЦПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447, 450 - 452 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мітєвої Людмили Вікторівни - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу скарги на рішення та бездіяльність державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мітєвої Людмили Вікторівни.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мітєвої Людмили Вікторівни серії ВП № 52401138 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язати державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мітєву Людмилу Вікторівну розглянути заяву ОСОБА_1 про повернення виконавчого листа у справі № 492/938/15-ц, у зв`язку з набуттям статусу стягувача у виконавчому провадженні ВП № 52401138 від 02.09.2025 року на підставі судового рішення.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому наявної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 24 листопада 2025 року.

Суддя В.І. Черевата