РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/627/25

Провадження № 2/293/418/2025

19 листопада 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.

за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів справу за позовом ОСОБА_1

до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області

про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

04.06.2025 представник позивача адвокат Товянська І.О., в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовною заявою до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, за змістом якої просить:

- встановити факт належності на праві власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

- визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 11.06.2025 суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав позивачу 7-денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

17.06.2025 на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 11.06.2025 від представника позивачки надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 19.06.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 14.07.2025.

Пунктом 9 цієї ухвали суд, у порядку ст. 84 ЦПК України, витребував у приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Слюсар Людмили Анатоліївни копію спадкової справи, що заведена до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_2 .

11.07.2025 на адресу суду від приватного нотаріуса на адресу суду надійшла копія запитуваної спадкової справи (а.с.53-100).

14.07.2025 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відклати підготовче судове засідання на 13.08.2025.

13.08.2025 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відклати підготовче судове засідання на 24.09.2025.

24.09.2025 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив закрити підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду на 27.10.2025.

27.10.2025 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив оголосити перерву у справі до 19.11.2025.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої, увійшов, зокрема житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач пояснює, що житловий будинок його мати набула за життя, однак не зареєструвала своє право власності.

Вказане доводить записом з погосподарської книги, згідно із якої має місце запис про ОСОБА_2 як про власника житлового будинку.

Зазначає, що згідно із виготовленим технічним паспортом від 04.09.2020 року на будинок та господарські споруди за адресою АДРЕСА_1 , такий житловий будинок є будинком садибного типу, побудований 1950 року .

Позивач вказує, що він як син спадкодавця належить до першої черги спадкоємців та прийняв спадщину у встановлений законом строк, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які претендували б на спадщину не має.

Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Слюсар Л.А. від 18.12.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на житловий будинок.

Відтак, позивач за захистом своїх прав звернулася з позовом до суду за місцем знаходження спадкового майна.

В судовому засіданні від 27.10.2025 представник позивача підтримала поданий позов ОСОБА_1 просила його задовольнити.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про причини такої неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надійшло.

Відповідач у порядку ст. 178 ЦПК України у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав.

Як визначено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, а також враховуючи, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

У судовому засіданні від 19.11.2025 відповідно до ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд підписав скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення суду.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі міського типу Черняхів Житомирського району Житомирської області померла мати позивача ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 06.06.2024, виданого Черняхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №175 (а.с.17).

Родинні відносини позивача ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_2 підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 , виданного від 11.05.1988 (а.с.18), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.13), де батьками позивача зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, зокрема, нажитловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.23-24).

Відповідно до матеріалів спадкової справи №38/2024, спадкоємцем за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є син ОСОБА_1 , який спадщину прийняв шляхом подання заяви до нотаріальної контори (а.с.57). Інших спадкоємців, які прийняли спадщину не має.

Відповідно до змісту копії свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованих в реєстрі за №№68,69,70 від 28.03.2025, виданого на ім`я ОСОБА_1 до спадкового майна ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_2 відповідно до ст. 1261 ЦК України (а.с.93,95,98).

За даними витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №№ 80640600, 80640772, 80640714 від 28.03.2025 до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину за датою видачі 28.03.2025/спадкова справа №38/2024 за номерами у спадковому реєстрі 73867476,73867540,73867518/спадкодавець ОСОБА_2 , спадкоємець - ОСОБА_1 (а.с. 94,96,99).

Згідно із довідкою, виданою Черняхівською селищною радою від 16.12.2024 №1255-К ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті була зареєстрована в будинку АДРЕСА_2

На день смерті ОСОБА_2 у вищевказаній квартирі були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.62).

Відповідно довідки Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 12.11.2025 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, ОСОБА_1 (позивач) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та до складу його сім`ї входять дружина та двоє дітей-синів/користуються твердим паливом, скрапленим газом та електроенергією (а.с.157).

Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Слюсар Л.А. від 18.12.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку загальною площею 0,25 га (одна ціла двадцять п`ять сотих га), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:006:0004, та земельну ділянку загальною площею 0,5 га (нуль цілих п`ять десятих га), яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Вільськ, кадастровий номер :07:006:0003, після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на вищевказане майно (а.с.11-12).

Факт належності вказаного житлового будинку ОСОБА_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується копією погосподарської книги №1 за 2001-2005 Вільської сільської ради Черняхівського району Жиитомирської області, згідно з якою у приватній власності ОСОБА_2 перебуває житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.22,23-24, 24).

Відповідно до копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами/ АДРЕСА_1 , виготовлено станом на 04.09.2020 на замовлення ОСОБА_2 , житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 60,6 кв.м., з якої житлова 19,1 кв.м, допоміжна - 41,5 кв.м., рік побудови 1950 (а.с.158-160).

Позивач, вказує на те, що він як спадкоємець за законом не може в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права після померлої матері через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стосовно вимоги позивача провстанволення факту належності на праві власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову в цій частин , враховуючи наступне.

Якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Суд розглядаючи позовну вимогу про встановлення факту належності на праві власності спадкового житлового будинку померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 зазначає про таке.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, Верховний Суд неодноразово резюмує, зокрема, і у своїй постанові від 22.05.2024 у справі № 450/4257/21, що визнавати/визначати за померлим належність на праві власності того чи іншого майнане узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України.

У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх правшляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування, довівши, що на момент смерті спадкодавець мав право власності на дане майно, а також довівши своє право на спадщину.

Отже, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення належності спадкового майна спадкодавцю.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповіднихнорм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, вимоги ОСОБА_1 в цій частині позову задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги позивача про визнання права власності на житлоий будинок, то суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами частини першої та частини другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як убачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори у встановлений законом строк, та відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України є таким, що прийняв спадщину.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 за свого життя та на час відкриття спадщини, володіла на праві власності житловим будинком АДРЕСА_1 . Спадковий будинок не є самовільною забудовою.

Враховуючи викладене, суд уважає, що спадковий житловий будинок увійшов до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 в силу ст. 1218 ЦК України.

Суд встановив, що ОСОБА_1 (позивач) є єдиним спадкоємцем після смерті матері. Інших осіб, які прийняли спадщину та осіб, які мють право на обов`язкову частку у майні спрадкодавця не має.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В зв`язку з цим, житловий будинок належить позивачу, як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_2 з часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутність державної реєстрації права власності на нього позбавляє права позивача оформити спадщину за законом у нотаріуса після смерті спадкодавця, відтак звернення позивача до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За вказаних обставин, оскільки до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 , а позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , вимога позивача про визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, зважаючи на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з підстав відсутності правовстановлюючих документів.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Розподіл судових витрат

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 79, 81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на житловий будинок, загальною площею 60,6 кв.м., з яких 19,1 кв м. житлова площа та 41,5 кв.м. допоміжна площа, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Оліївської сільська рада Житомирського району Житомирської області (вул. Леоніда Степницького, 68, с. Оліївка, Житомирський район, Житомирська область, )

Повний текст рішення складений 25.11.2025.

Суддя Людмила ЛОСЬ