Крижопільський районний суд Вінницької області
Справа № 134/1195/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24 листопада 2025 року Крижопільський районний суд
Вінницької області
в складі : головуючого - судді Лабая О.В.
за участю секретаря судового засідання Трачук С.В.
розглянувши за правилами спрощеного провадження у селищі Крижопіль цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Надалі 26.12.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, у відповідності до умов якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» приймає належні ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Ухвалою судді від 12 серпня 2025 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду з позовом надав клопотання про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав.
Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п. 2 Кредитного договору визначено строк кредиту -21 днів.
Згідно п. 3.1 Кредитного договору визначено, що термін платежу 20.03.2021.
Пунктом 3.2 Кредитного договору визначено, сума кредиту 7200 грн.
Відповідно до п. 4 Кредитного договору протягом строку кредиту фіксована процентна ставка складає 2 % (два відсотка) від непогашеної суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховується з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит. Річна процентна ставка складає 730%.
Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити комісію (у разі нарахування), проценти за користування кредитом та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо) така буде не пізніше терміну платежу шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначених у правилах.
Відповідно до п. 14 Кредитного договору позичальник має право пролонгувати договір на строк, що встановлений у пункті 2 Кредитного Договору, на умовах в порядку та у спосіб, що визначенні правилами, але не більше 4 (чотири), пролонгації. Нас трок пролонгації процентна ставка складає 2 % від неповернутої суми кредиту за кожен день користування. Кредитодавець має право в односторонньому порядку обмежити кількість пролонгацій Договору чи відмовити позичальнику у пролонгації, відмовивши повідомивши позичальника про це не пізніше терміну платежу у спосіб, встановлений правилами.
Відповідно до п. 7.1. «Правил надання споживчих кредитів» затвердженого наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 31-П від 11.02.2021 року позичальник має право у будь-який момент до дня фактичного погашення заборгованості пролонгувати договір на такий самий строк, на який договір було первино укладено, але у будь-якому випадку не більше 10 пролонгацій. Пунктом 7.3. вищезазначених правил визначено, що для використання права проторговувати договір, позичальнику необхідно сплатити нараховані проценти за користування кредитом. Після отримання кредитодавцем відповідних коштів (відкладальна обставина ). Договір вважається пролонгованим без вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін.
Вищезазначений договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А525.
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048 ЦК України).
Ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 7200,00 грн. підтверджено, довідкою про перерахування суми кредиту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LIQPAY на підставі договору № 0638-1169 від 28.02.2021.
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до моніторингу дій користування в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», при укладанні Кредитного договору № 0638-1169 від 28.02.2021 введення одноразового ідентифікатора-підпис одноразовим ідентифікатором (підписання електронного повідомлення про прийняття пропозиції (акцепт) відбулось 28.02.2021 о 18:16:17.
Як видно із матеріалів справи, кредитний договір № 0638-1169 від 28.02.2021 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
26.12.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, у відповідності до умов якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» приймає належні ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи, що відповідач належним чином умови договору позики за № 0638-1169 від 28.02.2021 року не виконав суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу 7200,00 грн. підлягають задоволенню
Щодо позовних вимог в частинні стягнення відсотків за користуванням кредитом суд враховує наступне.
Так, у пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним.
У постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 02.10.2020 року у справі № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Згідно із умовами договору позики № 0638-1169 від 28.02.2021 кредит надано у розмірі 7200,00 грн, на 21 день, під 2 % процентної ставки за кожний день користування.
Таким чином заборгованість за відсотками становить (7200,00 гривень х 2 % х 21 календарних днів) 3024 грн.
Ураховуючи наведене, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредит (основний борг) за Кредитним договором № 0638-1169 від 28.02.2021 у розмірі 7200,00 грн, та проценти за цим же договором позики у розмірі 3024 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом встановлено, що понесені ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правничої допомоги №07/24- НК від 02.07.2024 року укладений між Адвокатським Об`єднанням «ВЕРІТАС ЦЕНТ» назва змінена на «ЛЕКС ВЕРІТАС», додатковою угодою №17 до договору про надання правничої допомоги від 02.07.2024 року за № №07/24- НК, звітом про виконану роботу відповідно до Договору №07/24- НК по клієнту ОСОБА_1 від 30.07.2025 року
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами.
Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку з врахуванням часткового задоволення позову є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язанні із розглядом справи у разі часткового задоволення позову- на обидві сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати понесені на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1419,90 грн. та судовий збір 1146,52 грн.
Враховуючи викладене та керуючись ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 526, 1050, 1054 ЦК, ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263, 264,265, 268, 280, 282, 284, 280-285 ЦПК України, суд
Суддя: