_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/477/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Куриленко О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Петрової А.М.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Роздільнянська державна нотаріальна контора Одеської області та приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако Ксенія Леонідівна про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

06 серпня 2025 року представник заявника звернулася до суду з заявою, в якій просить: встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановити юридичний факт, що заповіт, який посвідчений 03 липня 2001 року державним нотаріусом Роздільнянської нотаріальної контори Одеської області Патраманською Л.М., зареєстрований в реєстрі за номером 3207 від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_1 в рівних частинах.

Ухвалою судді від 11.08.2025 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 21.10.2025 року на 11.00 год.

Ухвалою суду від 21.10.2025 року клопотання представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про витребування доказів по цивільній справі, - задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако Ксенії Леонідівни належним чином засвідчену копію спадкової справи №175/2024, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Встановлено строк виконання ухвали до судового засідання, призначеного на 24.11.2025 року на 11:00 годин.

04.11.2025 року засобами поштового зв`язку від приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако Ксенії Леонідівни надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи №175/2024, заведена після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Заявник - ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Роздільнянської державної нотаріальної контори Одеської області та заінтересована особа - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако Ксенія Леонідівна у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

У судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_5 , яка повідомила, що є донькою заявника та онукою ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, виданого в Республіці Молдова, актовий запис №25.

03 липня 2001 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Заповіт був посвідчений державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори Одеської області Патраманською Л.М.

Після смерті ОСОБА_3 , заявник ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округа Одеської області Фішер Б.І. для посвідчення заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яку 15 жовтня 2007 року нотаріус Фішер Б.І. посвідчив.

12.10.2007 року ОСОБА_4 звернулася з заявою, якою відмовилася від прийняття спадщини на користь свого брата ОСОБА_6 .

Інші особи не зверталися з заявами щодо прийняття спадщини.

Приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако Ксенія Леонідівна надала письмове роз`яснення від 28.05.2025 року, з якого вбачається, що розбіжності в написанні прізвища спадкоємця ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_3 унеможливлюють видачу свідоцтва про право на спадщину та існує необхідність встановлення факту родинних відносин.

Згідно копії Свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданого Топорівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, його батьками зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Заявник - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянином України, який має постійне місце проживання в республіці Молдова, на підтвердження чого надано копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон від 08 вересня 2022 року, виданого посольством України в Республіці Молдова серії НОМЕР_2.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно зі ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У справах даної категорії, разом із заявою про встановлення факту родинних відносин заявник повинен подати суду також відмову органу, що видав документ про внесення виправлень у документи, що підтверджують родинні відносини.

Верховний Суд України в листі 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Звертаючись до суду з цією заявою, заявник просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень заявника, розбіжності у прізвищах виникли у зв`язку з помилкою в написанні прізвища заявника у паспорті громадянина України для виїзду за кордон від 08 вересня 2022 року, виданого посольством України в Республіці Молдова серії НОМЕР_2 .

Заявник зазначає, що наразі замінити паспорт громадянина України для виїзду за кордон від 08.09.2022 року не має можливості, оскільки він видавався на підставі попереднього паспорту громадянина України для виїзду за кордон (взамін паспорта від 13.08.2002 року), тобто помилка була зроблена при вдачі первинного паспорта громадянина України для виїзду за кордон у 2002 році.

Однак, заявником не надано доказів звернення до відповідного органу міграційної служби або посольства України в Республіці Молдова для виправлення такої невідповідності та отримання нового паспортного документу, як і не надано відмови такого органу у внесенні виправлень.

Суд звертає увагу, що у всіх наданих заявником документах, окрім паспорта громадянина України для виїзду за кордон його прізвище зазначено - ОСОБА_3 .

Крім того, згідно відомостей Єдиного державного демографічного реєстру відомості щодо особи - ОСОБА_1 - відсутні, натомість наявна інформація щодо особи - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 .

Отже, заявником не доведено неможливості встановлення факту родинних відносин в позасудовому порядку зокрема шляхом внесення відповідних виправлень до особистих документів - паспорту для виъзду за кордон.

Суд не може підміняти державний орган, приймаючи рішення, та вирішувати питання, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 12 травня 2021 року у справі № 491/399/19.

При цьому посилання заявника у заяві на неможливість виправлення такої розбіжності шляхом отримання нового паспортного документа не були пыдтверджены пыд час розгляду справи та не є підставою для задоволення заяви.

Проаналізувавши надані позивачем докази, суд приходить до висновку про те, що вони є недостатніми для встановлення факту родинних відносин.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 є недоведеною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про встановлення юридичного факту, що заповіт, який посвідчений 03 липня 2001 року державним нотаріусом Роздільнянської нотаріальної контори Одеської області Патраманською Л.М., зареєстрований в реєстрі за номером 3207 від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_1 в рівних частинах, суд зазначає наступне.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (частини перша, третя статті 1277 ЦК України).

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту належності заповіту є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема з метою наступного вирішення питання щодо права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останньої.

Згідно із частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Заявник просить встановити факт належності документу ОСОБА_4 , яка взагалыі до участі у справі залучена не була та згідно матеріалів справи відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд звертає увагу, що згідно заяви від 12.10.2007 року ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини на користь свого брата ОСОБА_6 . При цьому суд зауважує, що матеріали справи не містять жодних документів, які підтверджують родинні стосунки ОСОБА_4 та заявника - ОСОБА_1 , а також її зв`язок зі спадкодавцем.

Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Враховуючи викладене у задоволенні вимог про встановлення факту того, що заповіт, який посвідчений 03 липня 2001 року державним нотаріусом Роздільнянської нотаріальної контори Одеської області Патраманською Л.М., зареєстрований в реєстрі за номером 3207 від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_1 в рівних частинах слід відмовити.

Керуючись ст.ст.76, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 315, 319, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Роздільнянська державна нотаріальна контора Одеської області та приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако Ксенія Леонідівна про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. М. Куриленко