Справа № 212/8414/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Хомченко Л.І.за участю секретаря судового засідання Стрибайло О.В. розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі сторін, які беруть участь у справі, та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду із позовом до Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області (далі- відповідач) про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0.0739 га. 1/2 частина будинку належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 лютого 1989 року, частина будинку належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 жовтня 2006 року. Право власності на даний житловий будинок зареєстроване у КП «Бахмутське БТІ».

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» запроваджено воєнний стан 3 5:30 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. З липня 2022 року розпочалися бойові зіткнення в Сіверську під час російського вторгнення в Україну в ході бойових дій на Донбасі. Основною метою ОСОБА_1 стало врятувати життя, своє й своїх близьких й по можливості врятувати хоча б деякі документи та позивач змушений був покинути своє місце проживання з метою збереження власного життя та уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини. Під час екстреної евакуації оригінали право установчих документів були залишені вдома.

20 вересня 2024 року від волонтерів ОСОБА_1 отримав інформацію, щодо знищення його будинку, зі знищенням будинку були й знищені оригінали право установчих документів, а саме: свідоцтво про право на спадщину (№ 5051), свідоцтво про право на спадщину (№ 328), технічний паспорт на садибний житловий будинок АДРЕСА_2 . Дані документи були знищені, вдалося врятувати лише копії.

09 жовтня 2024 року, позивач звернувся з письмовою заявою, щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 63376992. Проте 15 жовтня 2024 рокую № 75567079 отримав рішення про зупинення розгляду заяви, а в подальшому й відмову в проведенні реєстраційних дій від 1З травня 2025 року № 78875874 у зв`язку з ненаданням повного пакету документів для державної реєстрації прав, а саме оригіналів право установчих документів.

У зв`язку із наведеним, позивач звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів, визнання права власності на нерухоме майно у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів.

Ухвалою судді від 23 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено учасникам справи щодо строків подання письмових заяв по суті справи.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явився подав до суду заяву, в якій просили розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. У заяві вказав, що визнає позовні вимоги у повному обсязі.

.

Згідно положень ч.2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 328 від 02.02.1989 року спадкоємцями майна гр. ОСОБА_2 є його дружина у розмірі 1/2 частки майна ОСОБА_3 та син у розмірі 1/2 частки майна ОСОБА_1 . До складу спадкового майна входить у тому числі будинок за адресою

АДРЕСА_1 державному актів на право приватної власності на землю І-ДН № 051198 вказано, що ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Сіверської міської ради народних депутатів № 86 від 19.11.1997 року належить земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрованого ур реєстрі за № 5051 від 18.10.2006 року спадкоємцем цілого майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є її син ОСОБА_1 . Спадкове майно, на яке в указаній частці видане свідоцтво складається з: 1/2 частини житлового будинку з спорудами та побудовами, що знаходиться: АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 0,0739 га.

Власниками житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується копією технічного паспорту № 23-3831 виданого Артемівським бюро технічної інвентаризації від 29.09.2006 року.

У довідці № 05/62 від 15.05.2024 року виданої КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» вказується, що за обліковими даними КП «Бахмутське БТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 :

-1/2 ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом віл 02.02.1989р., посвідченого Другою Артемівською державною нотаріальною конторою за реєстром № 328, про що зроблено запис в реєстраційній книзі N23-3831. Дата реєстрації 05.12.2001p.;

-1/2 ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2006 р., посвідченого Другою Артемівською державною нотаріальною конторою за реєстром №5051, про що зроблено запис в реєстраційній книзі 1 23-3831. Дата реєстрації 26.10.2006р.

Факт руйнування будинку 20.09.2024 року за адресою АДРЕСА_1 та втрати правовстановлюючих документів підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідування від 04.10.2024 року, листом про розгляд звернення, довідкою ДОП Деснянського УП ГУНП в місті Києві від 19.11.2024 року.

13 травня 2025 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 78875874 ОСОБА_1 відмовлено у проведенні реєстраційних дій, з підстав ненадання оригіналів правовстановлюючих документів.

За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 15 ЦК України гарантовано право кожного на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його власність.

Частиною 1статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу положень ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами п. 4ст.334ЦК визначено: права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Положеннями п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України закріплено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Стаття 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право мирного володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пункті 37 Постанови від 07 лютого 2014 року №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна.

З урахуванням положень частини першої статті15та статті392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» наголошується, що виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, зокрема, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами.

Крім того, Верховний Суд України у своєму Узагальненні «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» звертає увагу, що передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(в редакції від 1 січня 2013 року) державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд за матеріалами справи встановив, що позивач у законний спосіб свого часу набув право власності на будинок, отримавши правовстановлюючий документ на таку нерухомість.

Суд в цьому сенсі також зазначає, що згідно із п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Так згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на викладене вмотивування, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими.

Таким чином, керуючись наведеними правовими нормами, зважаючи на встановлені обставини справи, внаслідок втрати оригіналів правовстановлюючих документів на нерухомість, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Сіверська міська рада Бахмутського району Донецької області, юридична адреса: Донецька область, м. Сіверськ, вул. Центральна, 8, .

Рішення суду складено та підписано 24.11. 2025 року.

Суддя: Л. І. Хомченко