17.11.2025 Справа № 756/6206/25
Справа № 756/6206/25
Провадження №2-п/756/123/25
У Х В А Л А

17 листопада 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , подану через представника Іоніцой-Донченка Олега Павловича , про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2025 у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

12.11.2025 до Оболонського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , подану через представника Іоніцой-Донченка Олега Павловича , про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2025 у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій остання просила поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати вказане рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування заяви зазначено, що під час розгляду вказаної цивільної справи відповідач ОСОБА_1 була позбавлена права подати докази на обґрунтування її заперечення проти позову, оскільки про її розгляд вона не була повідомлена належним чином, позовну заяву та судові повістки не отримувала, у зв`язку з тим, що тривалий час не проживає за адресою реєстрації. Крім того, ОСОБА_1 не мала можливості прибути у судове засідання у зв`язку із сімейними обставинами. Водночас, її представник - адвокат Іоніцой-Донченко О.П. станом на день розгляду справи та ухвалення заочного рішення був уповноважений відповідачем ОСОБА_1 лише на ознайомлення з матеріалами справи, а не на представництво останньої в суді. Однак, оскільки у матеріалах електронної судової справи була відсутня відсканована позовна заява з доданими до неї документами, тому представник відповідача не мав можливості ознайомитись із нею сформувати відповідну правову позицію у справі. Зазначено, що позивачем не надано доказів на підтвердження фактичного надання житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , крім того, відповідач ОСОБА_1 не є споживачем будь-яких житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, оскільки проживає за іншою адресою.

З огляду на те, що рішення суду було доставлено до електронного кабінету представника відповідача 21.09.2025 після 17 години, при цьому усне доручення представнику щодо підготовки заяви про перегляд заочного рішення було надано лише 13.10.2025, а також, враховуючи зайнятість представника відповідача та аварійні відключення світла, останній не мав можливості вчасно звернутися до суду з заявою про перегляд заочного рішення, у зв`язку з чим просить поновити пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Вивчивши підстави порушеного клопотання про поновлення процесуального строку суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2025 позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість у розмірі 285 620,73 грн., а також стягнуто в дольовому порядку з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

11.11.2025 представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Іоніцой-Донченком О.П., подана заява про перегляд вказаного заочного рішення, у якій міститься клопотання про поновлення строку на її подання з посиланням на зайнятість представника, аварійні відключення електроенергії, що значно ускладнює можливість підготовки процесуальних документів та надання відповідачем доручення представнику на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення лише 13.10.2025.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.41)»;

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення від 29.10.2015 у справі «Ustimeтko v. Ukraine», п.46)».

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України установлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Тобто, суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Як зазначалося вище, заочне рішення ухвалене Оболонським районним судом міста Києва 18.09.2025.

Копія вказаного судового рішення була направлена представнику відповідача до електронного кабінету, відповідно до ч.11 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Як убачається з довідки про доставку електронного документу, рішення суду від 18.09.2025 у справі № 756/6206/25 була доставлена до електронного кабінету представника відповідача Іоніцой-Доценка О.П. 21.09.2025 о 18:54:33, що не заперечується самим представником. А отже, визначений ст. 284 ЦПК України 20-ти денний строк сплинув 13.10.2025.

Проте, з заявою про перегляд заочного рішення представник відповідача звернувся лише 11.11.2025 через підсистему "Електронний суд", тобто з пропуском процесуального строку, встановленого ст. 284 ЦПК України.

На переконання суду, не є поважною причиною пропуску встановленого законом строку те, що відповідачем ОСОБА_1 доручення на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 18.09.20245 було надане представнику лише 13.10.2025, а до цього представник не мав необхідного кола повноважень, з огляду на те, що представник відповідача отримав заочне рішення ще 21.09.2025 у своєму електронному кабінеті.

Не відповідають дійсності твердження представника відповідача про те, що він був уповноважений відповідачем лише на ознайомлення з матеріалами справи, а не на представництво її інтресів в суді під час розгляду справи.

Так, частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини четвертої статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

На виконання частини другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України Рішенням № 41 від 12.04.2019 затвердила Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (нова редакція) (далі - Положення).

Пунктом 4 Положення встановлено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Згідно з підпунктом 12.8 пункту 12 вказаного Положення ордер має містити обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої допомоги.

На підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів ОСОБА_1 в суді надано ордер серії АА № 1503310 від 31.10.2024, в якому зазначено, що повноваження адвоката Іоніцой-Доценка О.П. за договором про надання правничої допомоги № 625 від 31.10.2024 не обмежуються.

Таким чином, стороною відповідача не доведено поважність причин неявки у судове засідання, призначене на 18.09.2025 на 10 год. 00 хв., представника відповідача - адвоката Іоніцой-Доценка О.П., який був у встановленому законом порядку повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідною довідкою від 10.07.2025 про доставку судової повістки до його електронного кабінету, та мав необхідний обсяг повноважень на представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 у суді на підставі ордера серії АА № 1503310 від 31.10.2024.

Суд також критично оцінює доводи представника відповідача про те, що під час розгляду вказаної цивільної справи відповідач ОСОБА_1 була позбавлена права подати докази на обґрунтування її заперечення проти позову, у зв`язку з тим, що про розгляд справи вона не була повідомлена, оскільки одночасно з цим представник відповідача серед причин неможливості прибуття відповідачки у судове засідання зазначає про сімейні обставини, необхідність допомоги дітям та тимчасове фактичне проживання поза межами міста Києва.

Повторне звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення, з огляду на те, що перша заява від 24.10.2025 була повернута ОСОБА_1 на підставі ч. 8 ст.285, п. 1 ч. 4 ст.185 ЦПК України, не є поважними причинами пропуску процесуального строку. Більше того, заява від 24.10.2025 також подана поза строком, визначеним ст. 284 ЦПК України.

Щодо посилання представника відповідача на те, що він не мав можливості ознайомитись із позовною заявою та додатками до неї в електронному вигляді та сформувати відповідну правову позицію у справі, оскільки у матеріалах електронної судової справи була відсутня відсканована позовна заява з доданими до неї документами, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 4 статті 14 ЦПК України передбачено, що у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч. 9 ст. 14 ЦПК України суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Пунктом 124 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої рішення Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021, передбачено, що, у разі надходження заяви учасника справи щодо ознайомлення з матеріалами справи чи окремими документами в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд» суд, який отримав таку заяву, забезпечує сканування відповідних матеріалів справи чи окремих документів у паперовій формі, що перебувають у такому суді, та долучає їх до матеріалів електронної судової справи.

Разом з тим, жодна заява від сторони відповідача про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді до суду не надходила. Повідомлення № 79183 не є заявою про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, а сформовано в автоматичному режимі засобами ЄСІТС та надіслано до Автоматизованої системи документообігу суду, після отримання адвокатом доступу до конкретної справи, наданої його довірителем, відповідно до п. 30 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та не містить.

Таким чином, суд приходить до висновку, що стороною відповідача не надано доказів наявності об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, а отже обґрунтування поважності причин пропуску встановленого ст. 284 ЦПК України процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2024 (справа № 756/11081/20) виснувала, що «… правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду констатує, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

[…] Велика Палата Верховного Суду констатує, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) заява про перегляд заочного рішення, подана з пропуском установленого законом строку, за відсутності підстав для його поновлення, підлягає залишенню без розгляду.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду формулює висновок про те, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не без задоволення […].

З урахуванням мотивів, викладених у цій постанові, Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), наводить такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.»

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність поважних причин, що об`єктивно перешкоджали відповідачу ОСОБА_1 та її представнику звернутися до суду з заявою про перегляд заочного рішення у визначений процесуальним законом строк, а тому клопотання про поновлення цього процесуального строку задоволенню не підлягає, а заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 2, 126, 127, 253, 260, 261, 284, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача Іоніцой-Донченка Олега Павловича , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18.09.2025 - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , подану через представника Іоніцой-Донченка Олега Павловича , про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18.09.2025 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Тиха