Справа № 450/1666/25 Провадження № 2/450/1486/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б,

при секретарі Хамуляк Ю.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблого Любомира Зеновійовича, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , яка діє в інтересах дітей ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача

підстава позову (позиція позивача): ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблого Л.З. про визнання протиправною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.04.2024 вих.№ 50/02-31, якою відмовлено у видачі ОСОБА_3 свідоцтв про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті її батька ОСОБА_7 ,померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.06.2025р було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 , яка діє в інтересах дітей ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.07.2023р. приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблим Л.З. заведена спадкова справа № 35/2023 до майна спадкодавця ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_3 . 17 квітня 2025 року ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса із заявою вх. №39 про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на житлові будинки, земельні ділянки та транспортні засоби. Постановою приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблого Л.З. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.04.2025 вих.№50/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі ОСОБА_3 свідоцтв про право на спадщину за законом на нерухоме майно, після смерті її батька - ОСОБА_7 . Підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії зазначається: «Згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцями померлого є: дочка ОСОБА_3 , малолітня ОСОБА_5 , малолітній ОСОБА_6 , від імені яких подала заяви про прийняття спадщини їх мати ОСОБА_4 , вищевказаний спадкодавець зазначений батьком малолітніх дітей. У матеріалах спадкової справи відсутні документи, про факт встановлення родинних зв`язків між ОСОБА_7 та малолітньою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Приватний нотаріус у постанові також вказав, що за відсутності документів, які встановлюють коло спадкоємців після смерті ОСОБА_7 , неможливо видати свідоцтво про право спадщину за законом.

Позивачка вважає постанову приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблого Л.З. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.04.2025 вих.№50/02-31 протиправною. Зазначає, що ОСОБА_4 та померлий ОСОБА_7 ніколи подружжям не були. За життя ОСОБА_7 заяви про визнання себе батьком малолітньої ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не подавав. 12.01.2024 ОСОБА_4 звернулась до Шевченківського районного у м. Львова з позовною заявою про встановлення факту батьківства. Одночасно із позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, та ухвалою Шевченківського районного суду м.Львові від 19.01.2024 позов було забезпечено, а також ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 24.01.2024 резолютивну частину ухвали від 19.01.2024 доповнено та виправлено описку. Постановою Львівського апеляційного суду від 06.12.2024 дані ухвали було скасовано.

Окрім того, 26.03.2025 заяву від 25.03.2025 року представника позивача адвоката Бідак Олени Олегівни про залишення позовної заяви без розгляду було задоволено. Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства було залишено без розгляду на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 26.03.2025.

Отже, станом на 17.04.2025 (відмови у вчиненні нотаріальної дії) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 р.н. ані згідно рішення суду про встановлення факту батьківства, ані згідно свідоцтв про народження не являються дітьми померлого ОСОБА_7 , відтак інших спадкоємців першої черги у даних спадкових правовідносинах немає.

Вважає, що відмова нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, які встановлюють коло спадкоємців після смерті ОСОБА_7 не відповідає законодавчим нормам ЗУ «Про нотаріат» та Порядку № 296/5.

Позивачка являється дочкою померлого - є спадкоємцем першої черги, надала документи, що підтверджують родинні відносини. Інших документів, згідно п. 4.5. глави 10 Порядку №296/5, які б підтверджували наявність дітей (спадкоємців першої черги) у матеріалах спадкової справи немає, відтак підстави у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця ОСОБА_3 відсутні, а відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії протиправною.

На підставі викладеного просить позовні вимоги задоволити.

Представником третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_2 подано заяву про вступ у справу як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в якій зазначив, що ОСОБА_4 є матір`ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які впродовж двох останніх років не можуть реалізувати свої спадкові права, Батьком дітей є ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Заявник не проживала з померлим, проте, ОСОБА_7 визнавав себе батьком їхніх дітей, брав участь у вихованні та утриманні дітей. За підсумками дослідження висновком спеціаліста Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи від 04.08.2023р. №2/2023-мг встановлено, що: ОСОБА_7 може бути біологічним батьком ОСОБА_5 , вірогідність складає 99,9987%; ОСОБА_7 може бути біологічним батьком ОСОБА_6 , вірогідність складає 99,9999%. Відтак, є безумовним той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є спадкоємцями ОСОБА_7 та мають право на отримання спадщини, про що повністю відомо позивачці. Однак Позивачка разом із своїми представниками з метою отримання усього спадкового майна вчиняє дії, наслідком яких може бути порушення прав малолітніх дітей. З метою реалізації законних прав малолітніх дітей 12.01.2024 року ОСОБА_4 зверталась до Шевченківського районного суду міста Львова із позовною заявою про встановлення факту батьківства (справа №466/407/24). Маючи безсумнівні докази того, що малолітні діти є також дітьми ОСОБА_7 , не подаючи відзиву на позову заяву впродовж більше року часу, ОСОБА_3 та її представники намагались у позасудовому, мирному порядку вирішити спір щодо спадкового майна померлого. Після багатьох місяців перемовин та після закриття підготовчого провадження, між сторонами було досягнуто, на перший погляд, згоди. ОСОБА_4 , враховуючи, що, при досягненні згоди буде відсутній спір про право, подала заяву про залишення позову без розгляду, маючи намір в подальшому подати заяву про встановлення факту батьківства. Цю заяву ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 26 березня 2025 року у справі № 466/407/24 було задоволено та залишено позов про встановлення факту батьківства без розгляду. Однак, це лише виявились маніпуляційні дії ОСОБА_3 для затягування судового процесу та введення в оману ОСОБА_4 , з метою отримання у спадок усього майна ОСОБА_7 .

В подальшому подавалась апеляційна скарга на зазначену вище ухвалу, однак було відмовлено у відкритті апеляційного провадження. 23.05.2025 року, представник ОСОБА_4 звернулась до Шевченківського районного суду міста Львова повторно із позовною заявою щодо встановлення факту батьківства, щоб домогтись захисту прав та інтересів малолітніх дітей, справа №450/1666/25.

Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відтак, у дітей немає обов`язку подання заяви про прийняття спадщини, а у випадку встановлення батьківства, вони автоматично (в силу закону) її приймуть. 05.01.2024р. ОСОБА_4 подавала 2 нотаріально завірені заяви до Путомитівської державної нотаріальної контори Львівської області, які в подальшому було скеровано до приватного нотаріуса Віблого Л.З., про прийняття спадщини для її малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що вказує на волевиявлення дітей на прийняття спадщини. Відтак, діти ОСОБА_4 в силу ст.1268 ЦК України автоматично вважаються такими, що прийняли спадщину, а на момент звернення ОСОБА_3 до нотаріуса щодо вчинення нотаріальних дій, як і на момент звернення до суду із цим позовом, існував спір щодо батьківства спадкодавця, станом на теперішній момент існує судовий спір щодо встановлення факту батьківства. Таким чином, законність постанови приватного нотаріуса щодо відмови у видачі свідоцтва на спадщину має прямий та визначальний вплив щодо спадкових прав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та навпаки, право дітей на спадкове майно може мати вплив на законність постанови нотаріуса щодо відмови у вчиненні нотаріальних дій.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Фостяк А.Я. позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задоволити.

Відповідач у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про час та місце проведення такого.

У судовому засіданні представник третьої особи Резекулової Л.В. яка діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвокат Фартушок Т.Б. проти задоволення позовних вимог заперечив. Вказав, що на даний час ОСОБА_4 звернулась до Шевченківського районного суду міста Львова повторно із позовною заявою щодо встановлення факту батьківства. Окрім того 05.01.2024р. ОСОБА_4 подавала заяви до Путомитівської державної нотаріальної контори Львівської області, які в подальшому було скеровано до приватного нотаріуса Віблого Л.З., про прийняття спадщини для її малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Нотаріуса повідомлено, що оспорюється право ОСОБА_3 на отримання усього спадкового майна, оскільки є інші спадкоємці. Тому вважає, щ при винесенні спірної постанови нотаріус діяв правомірно та у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зокрема, у такому випадку видача свідоцтва про право на спадщину зупиняється. Вважає, що позивачем не доведено як вирішення даного спору призведе до відновлення порушеного права. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд заслухавши пояснення представника позивача та третьої сторони, на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

26.07.2023р. ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблого Л.З із заявою вх. №106 про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_7 . До заяви долучила копії документів, що посвідчує особу, свідоцтва про народження, свідоцтва про смерть. На підставі поданої заяви приватним нотаріусом Віблим Л.З. було заведено спадкову справу № 35/2023.

Спадкодавець ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_7 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , та являється спадкоємцем першої черги за законом.

За життя спадкодавець ОСОБА_7 своїм майном не розпорядився, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 73344051.

Як вбачається із спадкової справи № 35/2023 листом від 15.01.2024 вих.№ 18/01-16 Пустомитівською державною нотаріальною конторою на адресу приватного нотаріуса Віблого Л.З. скеровано за належністю заяви ОСОБА_4 від 05.01.2024 про прийняття спадщини для її малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7 , та які зареєстровані приватним нотаріусом Віблим В.В. 18.01.2024р.

Також 18.01.2024р. ОСОБА_4 подано заяву приватному нотаріусу Віблому Л.З. про призупинення видачі свідоцтва про право власності на спадщину до вирішення справи в суді та повідомлено про звернення до суду з позовною заявою про встановлення факту батьківства.

06.02.2024р представником ОСОБА_4 подано приватому нотаріусу заяву в якій повідомлено про винесення Шевченківським районним судом м.Львова у справі № 466/407/24 ухвали про забезпечення позову та долучено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у даній справі від 19.01.2024, ухвалу про забезпечення позову від 19.01.2024 та про внесення доповнень та виправлення описки в ухвалі про забезпечення позову від 24.01.2024р.

17.04.2025р ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблого Л.З із заявою вх. №39 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька ОСОБА_7 та долучила ухвалу судового засідання Шевченківського районного суду м.Львова у справі № 466/407/24 від 26.03.2025.

Приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області 17.04.2025 за вих № 50/02-31 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено, що приватним нотаріусом розглянуто заяву № 39 від 17.04.2025р. ОСОБА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житлові будинки, встановив: 26.07.2023р. приватним нотаріусом була заведена спадкова справа № 35/2023 до майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцями померлого є: дочка ОСОБА_3 (подала заяву про прийняття спадщини 26.07.2023), малолітня ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від імені яких 05.01.2024р. ( подала заяви про прийняття спадщини їх мати ОСОБА_4 ), в яких вищевказаний спадкодавець зазначений батьком малолітніх дітей. В матеріалах спадкової справи відсутні документи про факт встановлення родинних зв`язків між ОСОБА_7 та малолітніми ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Відповідно до п.4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі усіх необхідних документів. Глава 13 розділу І Порядку встановлює: нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформації) та документи необхідні для вчинення нотаріальної дії.

У постанові приватний нотаріус вказує, що за відсутності документів, які встановлюють коло спадкоємців після смерті ОСОБА_7 неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом та постановив відмовити у вчиненні нотаріальної дії видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після смерті її батька ОСОБА_7 .

22.04.2025 ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Віблого Л.З. із заявою в якій просила не видавати свідоцтво про право на спадщину позивачу ОСОБА_3 , оскільки існує спір та у справі № 466/407/24 подано апеляційну скаргу.

12.01.2024 ОСОБА_4 звернулась до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства.

19.01.2024р. Шевченківським районним судом міста Львова винесено ухвалу про забезпечення позову у даній справі, відповідно до якої накладено арешт на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_7 , а саме: 1) 2/3 частки земельної ділянки :03:001:0707; 2) 2/3 частки житлового будинку: с.Поршна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36; 3) 2/3 частки земельної ділянки :08:001:0252; 4) 2/3 частки земельної ділянки :08:001:0253; 5) 2/3 частки житлового будинку: смт. Брюховичі , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1; 6) грошові кошти, що знаходяться на рахунках у банківських установах; 7) транспортні засоби та все інше рухоме та нерухоме майно.

24.01.2024 Шевченківським районним судом міста Львова винесено ухвалу відповідно до якої в ухвалі від 18 січня 2024 року, про забезпечення позову після абзацу першого доповнено новим абзацом такого змісту: встановити заборону приватному нотаріусу Львівського районного нотаріального округу Віблому Любомиру Зіновійовичу, (Номер свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 5878, пошт.інд. 81131, Львівський район, с.Солонка, вул. Центральна,1) видавати на ім`я будь-яких осіб свідоцтва про право власності на спадщину в межах процедури оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_7 та виправлено допущену в ухвалі Шевченківського районного суду міста Львова від 18 січня 2024 року описку, вказавши в другому абзаці реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків - ОСОБА_7 .

Як вбачається з ухвали Львівського апеляційного суду від 06.12.2024 ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 19 січня 2024 року та ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року було скасовано і прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні вимог за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову в даній справі було відмовлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова у справі № 466/407/24 від 26.03.2025 заяву від 25.03.2025 року представника позивача адвоката Бідак Олени Олегівни про залишення позовної заяви без розгляду було задоволено. Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства було залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 10.04.2025.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15.05.2025 у справі № 466/407/24 було визнано наведені позивачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Львова від 26 березня 2025 року неповажними. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка підписана її представником, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 26 березня 2025 року.

Як вбачається з ухвали Шевченківського районного суду Львівської області від 28.05.2025р по справі № 466/4923/25, ОСОБА_4 звернулась з позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові ЗМУ МЮ, приватний нотаріус Віблий Любомир Зіновійович про встановлення батьківства та таку прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно з ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні.

Оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовив у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на нього обов`язок щодо вчинення нотаріальних дій. У такому разі оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повинні обов`язково обґрунтовуватися причини такої відмови.

Згідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині.

Підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому рядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних і повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі; в інших випадках, передбачених Законом України «Про нотаріат». Даний перелік є вичерпним.

Згідно з ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно ч. 3, 4 ст. 49 вказаного Закону нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ч.3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (надалі за текстом Порядок), нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Згідно ч.4 глави 13 Порядку нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно п.1.2 ч.1 глави 10 Порядку (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва (п.4.3 глави 10 Порядку).

Відповідно до п. 4.4 глави 10 Порядку доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів державної реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин, а також документи, видані органами іноземних держав, які посвідчують такі факти.

Як визначено у п.4.14, 4.15 глави 10 Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (п.4.16 глави 10 Порядку).

З матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_7 , судом встановлено, що ОСОБА_3 зверталась до приватного нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після спливу шести місяців з часу відкриття спадщини, також встановлено, що приватним нотаріусом Віблим Л.З. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на спадщину.

У постанові про відмову як правову підставу такої відмови нотаріусом зазначено, п. п.4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та глави 13 розділу І: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: в матеріалах спадкової справи відсутні документи про факт встановлення родинних зв`язків між ОСОБА_7 та малолітніми ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Однак такі відомості стосуються інших можливих спадкоємців, а не позивача ОСОБА_3 . Відтак інших документів, згідно п. 4.4. глави 10 Порядку №296/5, які б підтверджували наявність дітей (спадкоємців першої черги) у матеріалах спадкової справи немає, відтак підстави у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця ОСОБА_3 з підстав викладених у постанові приватного нотаріуса - відсутні.

Представник третьої особи покликається на п. 4.13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в якому передбачено випадки відкладення, зокрема, у випадках: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Однак станом на постановлення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій 17.04.2025р. у справі № 466/407/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції була постановлена ухвала Шевченківським районним судом Львівської області від 26.03.2025р (набрала законної сили 10.04.2025р.), якою заяву від 25.03.2025 року представника позивача адвоката Бідак Олени Олегівни про залишення позовної заяви без розгляду було задоволено. Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства можливо залишити без розгляду було залишено без розгляду.

Окрім того у справі №466/407/24 постановою Львівського апеляційного суду від 06.12.2024р. ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 19 січня 2024 року про забезпечення позову та ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року якою доповнено ухвалу від 18.01.2024р та виправлено описку було скасовано і прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні вимог за заявою про забезпечення позову ОСОБА_4 в даній справі було відмовлено.

Таким чином на дату прийняття приватним нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій 17.04.2025р. були відсутні будь-які судові спори та ухвали про забезпечення позову, а відтак були відсутні на розгляді в суді будь-які позовні заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа. Відтак покликання представника третьої особи з цього приводу спростовується наведеним вище.

З приводу аргументів представника третьої особи про те, що при видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю ОСОБА_3 можуть бути порушені інтереси малолітніх спадкоємців ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , то суд зауважує, що предметом спору у даній справі є оспорення постанови приватного нотаріуса від 17.04.2025 за вих № 50/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

За змістом частини 1 ст. 15, частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024р. у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023р. в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023р. у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019р. в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018р. у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018р. у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019р. у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019р. у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020р. у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022р. в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023р. в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023р. в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22).

Відповідно до статті 50 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII Про нотаріат (далі - Закон України Про нотаріат) нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Верховний Суд у постанові від 30.06.2021 у справі № 761/40184/16-ц зазначає, що законодавець передбачає можливість оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні, нотаріальних актів до суду (стаття 50 Закону України Про нотаріат ). У такому разі позовні вимоги можуть бути пред`явлені безпосередньо до нотаріуса.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі наведеного, суд робить висновок, що позивачем доведено, та підтверджено доказами під час розгляду справи, що приватний нотаріус Віблий Л.З. під час оформлення спадкових прав позивача неправомірно відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно та вважає, що ефективним способом поновлення прав позивача є визнання протиправною та скасування постанови Приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області 17.04.2025 за вих № 50/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 81, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволити.

Визнати протиправною і скасувати постанову приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблого Любомира Зеновійовича про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.04.2024 року вих. № 50/02-31, якою відмовлено у вчиненні нотаріальної дії- видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті її батька, ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблий Любомир Зеновійович, Львівська область Львівський район, с. Солонка вул. Центральна 1.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ), яка діє в інтересах дітей ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 ,

Повний текст рішення складено 18.11.2025 року.

СуддяН. Б. Добош