Справа № 165/2291/25
Провадження № 2/168/342/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року сел. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Малюти А.В.,

секретаря судових засідань Сулеви Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Колодійчук Наталії Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

учасники справи не з"явилися,

В С Т А Н О В И В:

Зміст позовної заяви та позиції учасників справи

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Колодійчук Н.В. звернулася до суду з позовом про визнання батьківства. Просила суд визнати позивача ОСОБА_1 батьком дитини: ОСОБА_3 ; внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 № 37 від 30 серпня 2019 року, а саме: виключити відомості з актового запису про народження ОСОБА_3 , в графі «Батько» запис: ОСОБА_4 та внести нові відомості до актового запису № 37 про народження ОСОБА_3 «Батько» запис: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та видати нове свідоцтво про народження.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що позивач ОСОБА_1 з 2018 року проживав разом з відповідачкою ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу однією сім`єю як чоловік та дружина по АДРЕСА_1 . Під час проживання разом з відповідачкою без реєстрації шлюбу у пари ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .

Оскільки відповідачка не перебувала з позивачем в офіційному шлюбі, тому у свідоцтві про народження сина у графі «Батько» відомості матір`ю були внесені відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.

Для підтвердження факту того, що позивач є батьком дитини ОСОБА_1 провів аналіз генетичної ідентифікації на предмет встановлення його біологічним батьком відносно ОСОБА_3 . Відповідно до Висновку ТОВ «Генкод Діагностик» встановлено, що ймовірність батьківства ОСОБА_1 відносно дитини становить 99.99999808%.

З січня 2025 року відповідачка ОСОБА_2 не проживає разом з позивачем та їх спільним сином та не веде спільного господарства. Позивач ОСОБА_1 самостійно піклується та фінансово утримує свого сина. Оскільки позивачу не відоме місце фактичного перебування відповідачки, то він не зміг встановити факт свого батьківства через органи ДРАЦС. Позивач ОСОБА_1 вважає батьком свого сина ОСОБА_3 та на законних підставах хотів підтвердити даний факт.

Тому, представник позивача просила суд визнати позивача ОСОБА_1 батьком дитини: ОСОБА_3 з відповідним внесенням змін до актового запису та виданням свідоцтва про народження.

Позиції учасників справи у судовому засіданні

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача адвокат Колодійчук Н.В., подала заяву про проведення судового засідання без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують.

Відповідачка ОСОБА_2 про причини неявки не повідомила. Про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Судова повістка повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Одночасно суд здійснив виклик відповідачки ОСОБА_2 в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Тому, суд висновує про повідомлення відповідачки ОСОБА_2 про дату, час на місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Представник заінтересованої особи: Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився. 30 жовтня 2025 року подав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Просив справу розглядати за наявними у справі матеріалами.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 09 липня 2025 року Нововолинського міського суду справу передано за підсудністю на розгляд Старовижівського районного суду Волинської області.

Ухвалою від 06 серпня 2025 року Старовижівського районного суду Волинської області відкрили провадження у справі та призначили підготовче засідання на 10.00 год. 28 серпня 2025 року.

Ухвалою суду від 28 серпня 2025 року підготовче засідання відкладено на 10.00 год. 24 вересня 2025 року. Бо копію ухвали про відкриття провадження із додатками було надіслано відповідачці ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2 . Проте, лист повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній».

Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року підготовче провадження у справі закрили, призначили справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.00 год. 16 жовтня 2025 року.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2025 року третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Нововолинський відділ ДРАЦС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, замінили на третю особу -Ковельський відділ ДРАЦС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Розгляд справи відклали на 10.00 год. 20 листопада 2025 року.

Копію ухвали Ковельський відділ ДРАЦС отримав 20 жовтня 2025 року. Що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення сторін про розгляд справи та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів. Тому суд вважає, що сторонам відомо про розгляд даної справи у суді.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.

Перешкод для вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, судом не встановлено.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 2018 року проживав разом з відповідачкою ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу однією сім`єю як чоловік та дружина за адресою зареєстрованого місця проживання чоловіка: АДРЕСА_1 . Під час проживання разом з відповідачкою без реєстрації шлюбу у пари ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 30 серпня 2019 року. Після народження сина сімя переїхала проживати в будинок матері позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 не перебувала з позивачем в офіційному шлюбі, тому у свідоцтві про народження сина у графі «Батько» відомості матір`ю були внесені відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.

Для підтвердження факту того, що позивач є батьком дитини ОСОБА_1 провів аналіз генетичної ідентифікації на предмет встановлення його біологічним батьком відносно ОСОБА_3 . Тому, позивач ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Генкод Діагностик» з метою встановлення ДНК тесту на батьківство. 09 травня 2025 року ТОВ «Генкод Діагностик» надало Висновок про білогоічне батьківство № MGU1949.

Відповідно до цього Висновку встановлено, що ймовірність батьківства ОСОБА_1 відносно дитини становить 99.99999808%. Тобто, позивач ОСОБА_1 є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 .

З січня 2025 року відповідачка ОСОБА_2 не проживала разом з позивачем та їх спільним сином та не вела з ОСОБА_1 спільного господарства. Останній на даний момент проживає разом з сином в АДРЕСА_3 без реєстрації місця проживання. Даний факт підтверджується довідкою № 34 від 10 червня 2025 року виконавчого комітету Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області.

Позивач ОСОБА_1 самостійно піклується та фінансово утримує свого сина. Оскільки позивачу не відоме місце фактичного перебування відповідачки, то він не зміг встановити факт свого батьківства через орган ДРАЦС та звернувся до суду.

Згідно з Актом обстеження від 20 червня 2025 року про встановлення факту проживання громадян старостою Топилищенського старостівського округу встановлено, що позивач ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 фактично проживають в АДРЕСА_3 без реєстрації місця проживання.

Позивач ОСОБА_1 вважає себе батьком свого сина ОСОБА_3 та на законних підставах хотів підтвердити даний факт у судовому порядку.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

При вирішенні даної заяви суд приймає до уваги таке.

Відповідно до частини першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Згідно статті 1 Цивільного процесуального кодексу України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно зі статтею 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.

А статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Відповідно до частин два, вісім, дев`ять статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Щаслива сім`я, як правило, не має потреби в тому, щоб закон втручався у її справи.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно із статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Тобто передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням того, що жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).

Рішення щодо визнання батьківства або встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року в справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зроблено висновок, що: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (постанова Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18, провадження № 61-18333св19)

Суд бере до уваги, що визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини (постанова Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 645/1098/18 (провадження № 61-759св21).

Враховуючи викладене вище, оцінюючи надані сторонами докази, зокрема той факт, що відповідно до аналізу генетичної ідентифікації на предмет встановлення позивача біологічним батьком відносно ОСОБА_3 було встановлено 09 травня 2025 року ТОВ «Генкод Діагностик», що ймовірність батьківства ОСОБА_1 відносно дитини становить 99.99999808%. Висновок про білогоічне батьківство № MGU1949. Тому суд висновує, що позивач ОСОБА_1 є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 125 СК України однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду.

Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін.

Згідно зі статтями 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що суд визнав позивача ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_3 , підлягають також задоволенню вимоги щодо внесення до відповідного актового запису цивільного стану про народження дитини відомостей про позивача як батька.

Згідно зі статтею 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктом 2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до пункту 2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

З роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Як висловився Європейський суд з прав людини в рішенні «М.Т. проти України» (заява №950/17) від 19 березня 2019 року, біологічного батька не можна повністю виключати з життя дитини, якщо не існують відповідні підстави це зробити, які стосуються найкращих інтересів дитини.

Таким чином, з урахуванням інтересів дитини, позов підлягає до повного задоволенню.

Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн судового збору.

На підставі викладеного,

керуючись статтями 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265,268, 273,352, 354, 355 ЦПК України,

статтею 128 СК України,

суд

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Колодійчук Наталії Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до ОСОБА_2 про визнання батьківства, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 № 37 від 30 серпня 2019 року, складеного виконавчим комітетом Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області, а саме:

- виключити відомості з актового запису № 37 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі «Батько» запис: ОСОБА_4 та внести нові відомості до актового запису № 37 про народження ОСОБА_3 в графі «Батько» запис: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та видати нове свідоцтво про народження.

Зобов`язати Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зазначені вище зміни та видати нове свідоцтво про народження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено в нарадчій кімнаті 20 листопада 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Представник позивача: адвокат Колодійчук Наталія Володимирівна, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 ; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 21.03.2017 року № 1618.

Відповідач: ОСОБА_2 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_5 .

Заінтересована особа: Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів),юридична адреса: м. Ковель, вул. Кармелюка,4 Ковельський район Волинська область, код юридичної особи: 42621254, електронний кабінет наявний.

Суддя А.В.Малюта