ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/8868/21 Номер провадження 22-ц/814/172/25Головуючий у 1-й інстанції Гуляєва Г.М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,

суддів Карпушина Г.Л., Обідіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» на заочне рішення Котелевського районного суду м. Полтави від 25 березня 2024 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» звернулося до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серія 1- ХР № 001057, який виданий на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» - 14 січня 2002 року на підставі рішення виконкому Черкасько-Лозівської сільської Ради народних депутатів від 13 листопада 2001 року № 285 надано землю загальною площею 8,92 гектарів у постійне користування для комерційної діяльності. Зазначена земельна ділянка розташована за межами населених пунктів на території Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області .

Державний акт на право постійного користування землею серія І-ХР № 001057, який виданий на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» 14 січня 2002 року, є чинним, не змінювався та не скасовувався.

Відповідно до розпорядження Харківської обласної державної адміністрації № 337 від 24 травня 2021 року, позивачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель з метою встановлення їх меж та розмірів, а також зобов`язано після розроблення та погодження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель зареєструвати право на земельну ділянку у встановленому законодавством порядку.

Відтак, була виготовлена технічна документація, яка складається з заяви виконавця робіт із землеустрою, технічного завдання, пояснювальної записки, розпорядження ХОДА, копії Державного акту на право постійного користування землею, вихідних даних для проведення інвентаризації земель, матеріалів топографо-геодезичних вишукувань, схеми розташування земельної ділянки, схеми GPS спостережень та прив`язки точок теодолітного ходу, відомості обробки теодолітного ходу, журналу польових вимірювань, польового абрису, робочого інвентаризаційного плану, зведеного інвентаризаційного плану, переліку земельних ділянок, пропозицій щодо узгодження даних, зведеної порівняльної відомості складу угідь, відомості про обчислення площі земельної ділянки, кадастрового плану земельної ділянки, переліку обмежень у використанні земельної ділянки, відомостей про встановлені межові знаки, погодження землекористувача, додаткових матеріалів, копії кваліфікаційного сертифікату, копії свідоцтва про підвищення кваліфікації, затвердження документації із землеустрою.

З метою розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для комерційної діяльності позивач звернувся до державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру стосовно цієї земельної ділянки і отримав відмову з таких підстав:

- невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме, невідповідність наявним даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним індексних кадастрових карт (планів), відомостям про інші об`єкти Державного земельного кадастру, їх кількісним, якісним характеристикам та відомостям про значення оцінки земельної ділянки), установленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа, даним документації із землеустрою або оцінки земель;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, відповідно до рішення № РВ-021.

Відповідно до Висновку щодо перевірки електронного документа: перетин ділянок з ділянкою :04:003:0182; площа співпадає на 1.311%, перетин ділянок з ділянкою :04:003:0183; площа співпадає на 1.1223%, перетин ділянок з ділянкою :00:000:1770; площа співпадає на 2.2853%, перетин ділянок з ділянкою :04:003:0119; площа співпадає на 0.8155%.

Таким чином, позивачу було відмовлено, оскільки на його земельній ділянці вже сформована та внесена до державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :00:000:1770, площа вказаних земель співпадає на 2,2853%.

Тобто площа земельної ділянки позивача зменшилась, внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру є неможливим, оскільки в межах ділянки знаходиться частина земельної ділянки з кадастровим номером :00:000:1770, право власності на яку належить відповідачу.

05 листопада 2021 року до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області було направлено адвокатський запит щодо надання таких документів та відомостей: належним чином засвідченої копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, кадастровий номер 1:00:000:1770; належним чином засвідченої копії правовстановлюючого документа, зокрема, державного акта на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :00:000:1770.

У відповідь на адвокатський запит ГУ Держгеокадастру повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 23 липня 2009 року за №43 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 серпня 2008 року за № 3287 зареєстровано державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 809371. Право власності, посвідчене вказаним державним актом, оформлене на земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:1770, площею 0,2425 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 на території на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Оригінали вищезазначених державних актів вилучені Дергачівським ВП ГУНП в Харківській області на підставі протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19 грудня 2018 року, тому надати їх належним чином завірені копії не вбачається можливим. Крім того, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж зазначеної земельної ділянки вилучено прокуратурою Дергачівського району Харківської області на підставі протоколу обшуку від 16.10.2010 р.

Крім того, 19 листопада 2021 року до Відділу поліції № З ХРУП №3 ГУНП в Харківській області було направлено адвокатський запит щодо надання належним чином засвідченої технічної документації та державного акта на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:1770. Проте відповіді на зазначений запит на момент подання позовної заяви не надійшло.

Просило визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:1770, площею 0,2425 га, виданий на ім`я ОСОБА_1 серія ЯЖ № 809371 від 23.07.2009 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2021 року позовну заяву передано за підсудністю до Дергачівського районного суду Харківської області.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 19 січня 2022 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Розпорядженням голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16 березня 2022 року Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Борівського районного суду Харківської області та Дергачівського районного суду Харківської області.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 14 червня 2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Заочним рішенням Котелевського районного суду м. Полтави від 25 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Флора-Дельта» до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням його в апеляційному порядку оскаржило ТОВ «Флора-Дельта». Просило рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вважає, що відсутність у матеріалах справи копії акту унеможливлює всебічне дослідження матеріалів справи, оскільки з наданих доказів можливо встановити факт його існування та реквізити. Зазначає, що суд першої інстанції обмежив право позивача на захист свого порушеного права у суді, та фактично встановив обов`язок позивача на досудове врегулювання спору. Звертає увагу суду на висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 540/861/16-ц зроблені за результатами розгляду тотожної справи, відповідно до яких позовні вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку задоволено.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ТОВ «Флора-Дельта» до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс».

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03 червня 2025 року клопотання ТОВ «Флора-Дельта» про проведення експертизи задоволено. Призначено у справі земельно-технічну експертизу.

07 жовтня 2025 року справу № 642/8868/21 повернуто до Полтавського апеляційного суду без проведення експертизи, оскільки оплата за проведення експертизи не надійшла.

Учасники справи будучи належним чином повідомлений про часі місце розгляду справи до суду не з`явився.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Приймаючи до уваги те, що учасники справи були повідомлені про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились, доказів поважності причин неявки не подала, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серія 1- ХР № 001057, який виданий на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» - 14 січня 2002 року на підставі рішення виконкому Черкасько-Лозівської сільської Ради народних депутатів від 13 листопада 2001 року № 285 надано землю загальною площею 8,92 гектарів у постійне користування для комерційної діяльності. Зазначена земельна ділянка розташована за межами населених пунктів на території Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області .

Державний акт на право постійного користування землею серія І-ХР, № 001057, який виданий на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» 14 січня 2002 року, є чинним, не змінювався та не скасовувався (а.с.18).

Відповідно до розпорядження Харківської обласної державної адміністрації № 337 від 24 травня 2021 року, позивачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель з метою встановлення їх меж та розмірів, а також зобов`язано після розроблення та погодження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель зареєструвати право на земельну ділянку у встановленому законодавством порядку (а.с.19).

В матеріалах справи також міститься пояснювальна записка, викопіювання з кадастрової карти, рішення № РВ-021 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 01 жовтня 2021 року, протокол №ПП-021 від 01.10.2021 року, та висновок щодо перевірки електронного документа (а.с.20-24).

Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 12 листопада 2021 року №29-20-14-8549/0/19-21, відповідно Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, наявних у Відділі, станом на 01 січня 2013 року на ім`я ОСОБА_2 , 08 липня 2008 року за № 94 на рішення XXV сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради від 06.05.2008 року зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №525158. Право власності, посвідчене вказаним державним актом, оформлене на земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:1770, площею 0,2425 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 .

Відповідно до книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, наявних у Відділі, станом на 01 січня 2013 року на ім`я ОСОБА_1 23 липня 2009 року за № 43 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 серпня 2008 року за №3287 зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №809371. Право власності, посвідчене вказаним державним актом, оформлене на земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:1770, площею 0,2425 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розташованої по АДРЕСА_1 .

Оригінали вищезазначених державних актів вилучені Дергачівським ВП ГУНП у Харківській області на підставі протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19.12.2018 року, тому надати їх належним чином завірені копії не вбачається можливим.

Крім того, Відділом повідомлено, що технічну документацію із землеустрої встановлення меж земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області за кадастровим номером :00:000:1770, розроблену на замовлення ОСОБА_1 , вилучено прокуратурою Дергачівського району Харківської області на підставі протоколу обшуку від 16 жовтня 2010 року. У зв`язку з чим, копію відповідної землевпорядної документації, не надано (а.с.15).

07 лютого 2025 року, на виконання ухвали Полтавського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року, з Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області надійшов оригінал державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 809371 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:1770 площею 0,2425 га, виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на недоведеність позовних вимог. А саме зазначив, що в матеріалах справи відсутній оригінал або належним чином завірена копія оскаржуваного державного акта. Крім того, судом не здобуто достовірних та достатніх доказів того, що ТОВ «Флора-Дельта» не мало можливості виготовити відповідну документацію із землеустрою за погодженням з суміжними землевласниками, на основі якої були б виправлені помилки, які внесені до Державного земельного кадастру, крім того, наявні у матеріалах справи письмові докази не містять достатніх відомостей, на підставі яких суд міг би прийти до однозначного висновку про наявність у позивача права на звернення до суду із таким позовом до відповідача.

Однак колегія суддів не може в повній мірі погодитися із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді (статті 15, 16 ЦК України).

Шляхом вчинення провадження у справах суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором (пункти 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17 (провадження № 12-89гс19)).

Способами захисту суб`єктивних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5), від 11 вересня 2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 90), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (пункт 68)).

Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14) та від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (пункт 40)).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог (частина перша статті 13 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14 (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 55) та ін.).

Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин.

Оскільки земельна ділянка, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «Флора-Дельта», частково накладається на земельну ділянку, надану у власність ОСОБА_1 , ТОВ «Флора-Дельта» пред`явило позов про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 809371 від 23.07.2009 року.

Дослідивши вказані позовні вимоги колегія суддів звертає увагу на наступне.

У своїх висновках Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що позивач з дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача.

Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.

Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив [див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99, 100), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 05.12.2018 у справі № 522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункти 38,39), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153, 154, 167, 168)].

Також потрібно врахувати, що до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок, які передавались у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки.

З 01.01.2013 у зв`язку з набранням чинності Законом України від 07.07.2011 № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За такого правового регулювання визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку не вирішить спір про право, так само не вирішить і питання про захист прав та інтересів позивача. Натомість внаслідок задоволення віндикаційного позову вирішується спір про право, рішення суду є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на викладене позовна вимога про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку не приведе до відновлення порушених прав та інтересів позивача.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Заочне рішення Котелевського районного суду м. Полтави від 25 березня 2024 року слід змінити відмовивши у задоволенні позову з підстав викладених у мотивувальній частині.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює результат судового рішення, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» - задовольнити частково.

Заочне рішення Котелевського районного суду м. Полтави від 25 березня 2024 року змінити відмовивши у задоволенні позову з підстав викладених у мотивувальній частині.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 19 листопада 2025 року.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Г.Л. Карпушин

О.І. Обідіна