Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1481/25
Провадження № 2-о/945/91/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді Павленко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сербиної К.Ю.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці адвоката Кормушина В.О.,

представника Міністерства оборони України Тищенко М.С.,

представника Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Рядінського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Миколаїв в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Веснянська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Кормушина Владислава Олександровича звернулась до Миколаївського районного суду Миколаївської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Веснянська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області.

Вимоги обґрунтовує тим, що з 19 лютого 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який було зареєстровано Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Від першого шлюбу заявниця має доньку ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 власних дітей не мав тому щиро прийняв дитину, ставився до неї як до рідної, оточував батьківською любов`ю та турботою. У відповідь дівчинка також глибоко прив`язалась до нього, називала його татом і сприймала як повноцінного батька. Подружжя прожило в офіційному шлюбі близько чотирьох років. Протягом часу спільного проживання відношення сторін поступово погіршувались. В результаті чого, між ними зникло взаєморозуміння. 9 жовтня 2020 року шлюб між Заявницею та її чоловіком ОСОБА_4 було офіційно розірвано. Про це свідчить актовий запис № 21, складений Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Однак після короткого періоду окремого проживання сторони усвідомили важливість своїх стосунків, відновили спілкування, а з листопада 2020 року знову почали спільне життя як подружжя без офіційного укладення шлюбу. Після примирення, починаючи з 10 листопада 2020 року, подружжя розпочало проживати разом однiєю сiм`єю, без реєстрацiї шлюбу в будинку заявниці за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Наприкінці 2021 року померла мати ОСОБА_2 ОСОБА_5 , після її смерті пан ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Лактіонової Світлани Анатоліївни з метою прийняття спадщини. У зв`язку з тим що рідних братів і сестер у чоловіка заявниці немає, він входив до кола спадкоємців першої черги, які мали право на спадкове майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , однак вчинити відповідні дії щодо переоформлення особового рахунку не встиг бо був призваний до лав ЗСУ. Після смерті матері чоловіка та звільнення її житлового приміщення, родина вирішила змінити місце проживання та переїхати з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до квартири, що перебувала у власності чоловіка після смерті його матері. Проживаючи однією родиною без реєстрації шлюбу сторони вели спiльне господарство, мали спiльний побут, купували технiку, дбали одне про одного, формували спільний бюджет, разом купували майно для спільного користування, брали участь у витратах на утримання житла, робили ремонт і вважали один одного чоловіком та дружиною. Окрім того ОСОБА_2 вільно спілкувалися з родичами заявниці, які незважаючи на те що шлюб було розірвано вважали його чоловіком ОСОБА_6 . До моменту мобілізації ОСОБА_2 обіймав посаду водія навантажувача в одному з портових підприємств, де здійснював роботи з вантажно-розвантажувальних операцій. 12.04.2023 року ОСОБА_2 було призвано за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 і направлено для проходження військової служби спочатку до військової частини НОМЕР_2 , а згодом переведено до військової частини НОМЕР_1 де він займав посаду гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 . Протягом проходження військової служби ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зберігали сімейні стосунки. ОСОБА_4 приїзжав у відпустки, продовжував матеріально підтримувати родину, регулярно переказуючи грошові кошти на банківську картку Заявниці, аналогічно й ОСОБА_6 здійснювала перекази Дмитру. Ці обставини підтверджуються квитанціями та виписками з АТ КБ «ПриватБанк» щодо здійснених транзакцій. З огляду на специфіку та конфіденційність місця проходження служби ОСОБА_4 , його точне місцезнаходження не завжди було відоме Заявниці, однак вони постійно підтримували зв`язок за допомогою мобільного застосунку «Viber», а також через листування та телефонні дзвінки. Останній контакт із чоловіком мав місце 18 травня 2024 року через застосунок «Viber». Перебуваючи на військовій службі у Збройних Силах України та не маючи близьких родичів, окрім заявниці, ОСОБА_7 офіційно зазначив її як свою дружину. 17 червня 2024 року заявниця отримала корінець сповіщення №235 щодо зникнення ОСОБА_2 під час виконання службових обов`язків із захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України в районі населеного пункту Красногорівка Покровського району Донецької області 25 травня 2024 року. Після зникнення чоловіка його особисті речі та мобільний телефон були передані заявниці командиром військової частини де проходив службу її чоловік. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до військової частини НОМЕР_1 з метою з`ясування, чи проводяться розшукові заходи щодо ОСОБА_4 та чи було повідомлено компетентні органи про його зникнення, одночасно з цим заявниця зверталася на гарячу лінію Міністерства оборони України. Однак усі її звернення не дали результату їй відмовляли у наданні будь-якої інформації щодо пошуку ОСОБА_2 , мотивуючи це тим, що вона не є офіційним членом його родини та не має судового рішення, яким би встановлювався факт спільного проживання з ним як однієї сім`ї без реєстрації шлюбу. 25 червня 2025 року було зареєстровано кримінальне провадження №0000232 та розпочато досудове розслідування щодо розшуку безвісти зниклого ОСОБА_2 . У зв`язку з відсутністю офіційно зареєстрованого шлюбу заявниця не має можливості реалізувати право на отримання інформації про хід та результати пошуку зниклого безвісти, а також не може оформити будь-який соціальний захист чи інші форми державної підтримки, передбачені для членів сім`ї військовослужбовця. З моменту мобілізації ОСОБА_4 і станом на дату подання позову ОСОБА_8 взяла на себе відповідальність за догляд та збереження житлового будинку, продовжує сплачувати комунальні послуги за будинок який залишився у користуванні, розташований у АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідними квитанціями про оплату комунальних послуг. Встановлення факту спільного проживання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією родиною, як дружини та чоловіка, заявниця пов`язує з виникненням у неї в подальшому статусу потерпілої в рамках кримінального провадження №0000232, відкритого за фактом зникнення чоловіка, та отримання можливості бути обізнаною щодо його долі, ініціювати питання щодо пошуку, в подальшому мати можливість звертатись до суду щодо визнання чоловіка безвісно відсутнім або оголошення померлим, а також з можливістю користуватись пільгами, передбаченими законом для членів сім`ї військовослужбовців, які зникли безвісті. Виходячи з викладеного просить суд встановити факт проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП: НОМЕР_4 , однією сім`єю, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з 10 листопада 2020 року і по 25 травня 2024 року.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі № 945/1481/25; постановлено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження; призначити справу до судового розгляду; заявницю ОСОБА_1 зобов`язано надати оригінали документів, доданих до заяви, для огляду в судовому засіданні; витребувано від Військової частини НОМЕР_1 інформацію про наявність в матеріалах особової справи військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особистого розпорядження, складеного на випадок зникнення його безвісти та всю наявну інформацію щодо статусу військовослужбовця, зокрема щодо того який на сьогодні правовий статус військовослужбовця ОСОБА_2 та чи виключався він зі списків частини.

31.08.2025 від представника заявниці адвоката Кормушина В.О. надійшли документи, на виконання ухвали суду від 14.07.2025, частина яких є кольоровими копіями долучених до заяви документами, та оригінали ряду документів.

06.08.2025 на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшли заперечення від Міністерства оборони України. Міністерство оборони України заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та зазначає таке. З 09.10.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, про що свідчить актовий запис № 21, складений Миколаївським районним відділом ДРАЦС Миколаївської області. Встановлення моменту припинення шлюбу у разі його розірвання має дуже важливе правове значення, оскільки саме з цього часу між подружжям припиняються особисті та майнові правовідносини, що виникають від дня державної реєстрації шлюбу в органі ДРАЦС. Після розірвання шлюбу припиняються й права, передбачені іншими галузями права, зокрема право на одержання одним із колишнього подружжя спадщини після смерті другого з них, право на пенсійне забезпечення у зв`язку з втратою годувальника тощо. У своїй заяві Заявниця стверджує, що після розірвання шлюбу вона та ОСОБА_2 продовжували проживати як жінка та чоловік, вели спільне господарство, мали спільний побут, купували техніку, дбали один про одного, мали спільний бюджет, брали участь в триманні житла, робили ремонт. Але враховуючи практику ВС проживання за однією адресою та переведення коштів на банківську картку не підтверджує того факту, що між Заявницею та зниклим безвісти ОСОБА_2 склалися і були усталені відносини, які притаманні подружжю. Враховуючи той факт, що протягом 5 (п`яти) років, починаючи з 2020 по 2025 рік Заявниця і ОСОБА_2 не звертались до місцевого відділу ДРАЦС з метою офіційно зареєструвати свої можливі відносини, можна дійти висновку, що в законний спосіб не була визнана воля ОСОБА_2 у бажанні визнання дружиною Заявницю до моменту зникнення безвісти, що свідчить про його ставлення до цього факту. У своїй заяві Заявниця зазначає лише про померлу матір зниклого безвісти військовослужбовця, проте, не додає ніяких доказів щодо відсутності інших родичів. Таким чином, нам не відомо чи перебуває зниклий безвісти ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, чи є в нього батько, діти та інші родичі, які після зникнення безвісти військовослужбовця набувають право на отримання відповідних пільг та виплат, які передбачені для членів сім`ї військовослужбовців, зниклих безвісти. Отже, у справі, ймовірно, наявний спір про право. Вважають, що рішення по справі може вплинути на права і обов`язки військової частини НОМЕР_1 . МОУ наголошує, що за наявності спору про право, встановлення юридичного факту повинно вирішуватися не в порядку окремого провадження, а в позовному провадженні. Вважають, що Заявницею не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які доповнюють один одного та узгоджуються між собою, що свідчили б про спільне проживання Заявниці та ОСОБА_2 як жінки та чоловіка, тобто наявність сім`ї, зокрема, що Заявниця із ОСОБА_2 постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин. Враховуючи вищевикладене, Міністерство оборони України, вважає, що Заявницею не доведено належними та допустимими доказами факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із зниклим безвісти військовослужбовцем ОСОБА_2 , а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви. Просять суд заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

11.08.2025 на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшла заява Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в якій вказано, що вони повністю підтримують правові позиції, викладені в запереченнях на заяву Міністерства оборони України та просять відмовити у задоволені заяви.

11.08.2025 від представника заявниці адвоката Кормушина Владислава Олександровича надійшло клопотання про витребування доказів, яке було задоволено судом та витребувано у Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області всю наявну інформацію щодо ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також інформацію щодо проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_1 в період з 2019 по 2021 рік, та АДРЕСА_2 в період з 2021 по 2024 рік.

13.08.2025 від представника заявниці адвоката Кормушина Владислава Олександровича надійшли додаткові пояснення у справі, які фактично є відповіддю на заперечення МОУ, де вказано, що проаналізувавши викладені у письмових запереченнях доводи заінтересованої особи сторона заявниця зазначає, що викладене у запереченні ґрунтується на формальному тлумаченні наслідків розірвання шлюбу, ігноруються положення чинного законодавства України й усталена судова практика, яка передбачає виникнення певних юридичних та моральних обов`язків між особами, що проживають однією сім`єю, навіть без державної реєстрації шлюбу. Укладення чи розірвання шлюбу є особистою справою двох людей, і їхнє рішення зумовлюється низкою причин, у тому числі особистого характеру. Матеріали справи містять належні та допустимі докази того, що після розірвання шлюбу сторони продовжували спільне проживання, виконували взаємні моральні та матеріальні зобов`язання. Зокрема, наявні підтвердження того, що ОСОБА_1 утримувала та продовжує утримувати квартиру, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , сплачує обов`язкові комунальні платежі, а в самій квартирі зберігаються її особисті речі, що свідчить про фактичне проживання заявниці у цьому житлі. До справи також долучено копії банківських виписок про перекази коштів між сторонами, сімейні фотокартки та особисте листування між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які підтверджують сталість їхніх сімейних відносин. Крім того, додано витяг з ЄРДР від 25.06.2025 року, згідно з яким за заявою ОСОБА_1 розпочато кримінальне провадження у зв`язку зі зникненням безвісти ОСОБА_2 . Підсумовуючи вищевикладене сторона заявниці вважає, твердження Міністерства оборони України, такими, що не знаходять свого підтвердження. Відповідно до чинного законодавства України, шлюб укладається на підставі вільної та взаємної згоди жінки й чоловіка, а будь-яке примушування до його укладення є неприпустимим. Міністерство оборони не надало суду належних та достатніх доказів того, що ОСОБА_2 не мав наміру одружитися із заявницею до моменту свого зникнення. Крім того, слід наголосити, що Міністерство оборони не має повноважень самостійно визначати, чи була воля ОСОБА_2 на укладення шлюбу чи ні, а наведені ними твердження є надмірно багатослівними та не підтверджені жодними доказами. Після зникнення безвісти ОСОБА_2 командиром військової частини НОМЕР_1 поштовим зв`язком «Нова Пошта» було направлено ОСОБА_9 особисті речі її чоловіка ОСОБА_2 . 25.06.2025 року СВ ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області було відкрито кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 про зникнення безвісти ОСОБА_2 при виконанні завдань пов`язаних із захистом Вітчизни. 30.06.2025 року, після відкриття кримінального провадження, з заявницею зв`язався слідчий у даній справі та повідомив про необхідність надання біологічних зразків ОСОБА_2 для проведення подальшої судової молекулярно-генетичної експертизи. 16.07.2025 року адвокат Кормушин В.О., який представляє інтереси заявниці, направив на адресу СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП у Миколаївській області біологічні зразки ОСОБА_2 (зуби) для долучення до кримінального провадження, відкритого за ч. 1 ст. 115 КК України, з метою подальшого проведення судово-молекулярної експертизи. Основною метою встановлення даного факту є отримання можливості заявницею бути проінформованою про долю зниклого безвісти чоловіка, ініціювати заходи щодо його розшуку, а в подальшому в разі підтвердження загибелі ОСОБА_10 звернутися до суду з питань оголошення його померлим. Крім того, встановлення юридичного факту про який просить заявниця надасть їй змогу користуватися пільгами, передбаченими законодавством для членів сімей військовослужбовців. Щодо тверджень Міністерства Оборони про намір заявниці отримувати грошове забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця згідно з Порядком виплати такого забезпечення сім`ям військовослужбовців, слід наголосити: у разі ухвалення позитивного судового рішення заявниця має повне право розпоряджатися ним на власний розсуд. Якщо суд визнає за нею відповідні права, ніхто не може обмежити їх реалізацію. За повідомленням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не перебував у іншому шлюбі, не мав рідних дітей, братів чи сестер. Щодо батька, то зі слів ОСОБА_11 , він залишив матір ще під час її вагітності, між ними ніколи не було спілкування, і йому невідомо, як склалася його подальша доля та чи є він живим. У період їхнього спільного проживання ОСОБА_7 жодного разу не згадував про наявність інших родичів. Під час оформлення спадщини на квартиру та землю, що залишилася після смерті його матері, ОСОБА_2 був визнаний єдиним спадкоємцем, що додатково підтверджує відсутність у нього інших родичів. Прошу суд врахувати, що у сповіщенні № 235 про зникнення ОСОБА_2 особою для повідомлення зазначена саме ОСОБА_1 , а не будь-хто з його родичів. На думку представника заявниці, з моменту оголошення його безвісти зниклим минуло більше року, і якби розшук здійснювався кимось із близьких родичів, ця обставина була б відома. Адвокат сторони заявника вважає, твердження заінтересованої особи щодо наявності спору про право необґрунтованими та недоведеними. Справу не можна залишати без розгляду лише на основі припущень чи сумнівів необхідні вагомі докази існування такого спору, яких суду надано не було, вважають доводи заінтересованої особи передчасними, нічим не підтвердженими та просять суд не брати їх до уваги.

Представник заявниці у судовому засіданні надав пояснення, які по суті відповідають поданій до суду заяві. Заявниця при цьому підтримала свого представника та погодилась з усім сказаним. Окремо додала, що вони з ОСОБА_4 були разом з 2019 року, після розірвання шлюбу продовжили жити разом через короткий проміжок часу, але не оформили стосунки, оскільки був то коронавірус, то війна. В 2022 році ОСОБА_4 сказав, щоб вона з дитиною їхала за кордон, але вони продовжили спілкування до дня, коли він зник безвісті. Підтримували один одного.

Представник Міністерства оборони України зауважив, що вони свою позицію подавали через електронний суд і додатково вказав, що позивачкою не надано належних та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог.

Представник Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Рядінського О.І. підтримав позицію Міністерства оборони України і вказав, що відсутні докази на підтвердження заявлених вимог.

В судовому засіданні 23.10.2025 була допитана в якості свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , завідуюча військово-обліковим бюро Надбузько-Кур`яківського старостинського округу Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, згідно з показами якої вона проживає в селі Кір`яківка. Їй відомо лише про останнє місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Наприкінці літа-початку осені 2021 року померла мама ОСОБА_4 і ОСОБА_6 прийшла до нього жити. До цього ОСОБА_13 жив з мамою. В 2022, коли почалась війна ОСОБА_6 поїхала за кордон. ОСОБА_13 залишився сам, без роботи, приходив до них за гуманітаркою, а пізніше пішов на війну. З ОСОБА_6 знайомі з дитинства. ОСОБА_14 знає все своє життя, бо народилась в тому селі. З ОСОБА_4 спілкувалась часто. Чи приходила ОСОБА_6 до сільської ради сплачувати за комунальні послуги квартири ОСОБА_4 до 2022 року не пам`ятає. Щодо обставин оформлення ОСОБА_1 спадщини не відомо. Щодо проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , нічого не відомо.

В судовому засіданні 23.10.2025 була допитана в якості свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , працює поваром в Кір`яківській школі, проживає в АДРЕСА_3 . З ОСОБА_6 знайома стільки, скільки живе в селі. З ОСОБА_4 так само. До 2021 року ОСОБА_16 жила по сусідству, через дорогу. В 2021 році, ближче до осені вона переїхала до ОСОБА_17 жити. Потім почалась війна, вона виїхала за кордон, а ОСОБА_13 залишився. До 2021 року жила сама, ОСОБА_13 іноді приїзжав, чи були в них стосунки їй не відомо. Коли ОСОБА_16 вийшла заміж за ОСОБА_18 їй не відомо, знає вже що розлучились у 2020 році. Не відомо чи вели ОСОБА_6 та ОСОБА_4 спільне господарство. Чула чутки, що ОСОБА_4 зник безвісті. Бачила у фейсбуці репост ОСОБА_19 , що ОСОБА_4 зник.

В судовому засіданні 18.11.2025 була допитана в якості свідка ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно з показами якої вона знайома з ОСОБА_1 дуже давно, ще з 2000 року. Свідок працювала в магазині, туди заходила ОСОБА_1 з ОСОБА_4 і дитиною. В них були родинні стосунки, вони дуже одне одного любили. ОСОБА_4 добре ставився до дитини. З 2019 року вони проживали разом, одружились у 2020 році. З 2019 по 2021 роки проживали за адресою ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . Мали спільні витрати, купляли телефон, газову колонку в квартиру ОСОБА_4 . Мати ОСОБА_4 померла в 2021 році, і з того часу ОСОБА_6 і ОСОБА_4 проживали в його квартирі по АДРЕСА_4 . Коли ОСОБА_4 йшов до ОСОБА_6 від мами, він заходив в магазин і казав свідку, що хоче запропонувати ОСОБА_6 переїхати до нього в квартиру по АДРЕСА_4 . Після переїзду вони робили в цій квартирі ремонт. Звертався ОСОБА_4 до ОСОБА_6 ласкаво, називав зайка. Про те, що він зник безвісті дізналась із соціальних мереж, зателефонувала ОСОБА_21 і та їй розповіла. Речі ОСОБА_4 прислали на квартиру свідка, оскільки ОСОБА_6 з початку війни проживає в Німеччині. Коли ОСОБА_16 приїздила у відпустку, свідок все їй віддала. Робить висновок, що відносини були сімейними, оскільки бачила їх кожен день/через день, за ручку ходили з ОСОБА_22 (дочка заявниці). В будинок до них не була вхожа.

В судовому засіданні 18.11.2025 була допитана в якості свідка ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , подруга заявниці, згідно з показами якої ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зустрічались з 2019 року. Були певний час розписані, потім розвелись. Причин розлучення вона не знає, всяке буває, ревнощі. Чому не забрали заяву про розлучення, якщо так швидко помирились, не знає. Знайома з ОСОБА_6 з дитинства, а ОСОБА_4 знає з 14-15 років. Він дружив з її дядьком. Спочатку вони проживали у ОСОБА_6 на АДРЕСА_1 , а після смерті матері ОСОБА_4 , переїхали до нього на АДРЕСА_4 . До дочки ОСОБА_24 відносився як до рідної, любив її. Свідок була в них у гостях часто, всі свята відмічали разом. Жили добре, робили ремонти, мали сімейні стосунки Купували додому техніку, газову колонку, телефон, телевізор, будівельні матеріали, разом сплачували комунальні послуги. Всі ці покупки робили вже після переїзду в квартиру ОСОБА_4 . Звертались один до одного зая, сонечко. Жили на кошти ОСОБА_17 , ОСОБА_16 працювала, а потім сиділа дома. Про спільний бюджет знає з розповідей ОСОБА_6 . В 2022 ОСОБА_4 забрали на війну, ОСОБА_6 поїхала в Німеччину, спілкувались по телефону. Свідок не була присутня при такому спілкуванні. Але ОСОБА_6 присилала їй відео, де він збирався піти на завдання. ОСОБА_6 сплачує комунальні послуги за квартиру ОСОБА_4 і на цей час.

Суд, заслухавши заявницю та її представника, представників заінтересованих осіб, покази свідка, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, встановив таке.

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 в селі Кір`яківка Миколаївського району Миколаївської області.

ОСОБА_2 , відповідно до паспортних даних, народився ІНФОРМАЦІЯ_10 в м. Берислав Бериславського району Херсонської області.

Суду надано також копії посвідчення водія та посвідчення тракториста-машиніста ОСОБА_2 на підтвердження того факту, що його документи зберігаються у заявниці.

Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3 від 19.07.2025, 13 червня 2020 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 укладено шлюб (актовий запис 26).

09.10.2020 шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвано (актовий запис 21).

Додатково факт розірвання шлюбу підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 .

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , ОСОБА_1 має дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (батько- ОСОБА_25 ).

ОСОБА_1 є власницею частки житлового будинку АДРЕСА_1 (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.12.2020, зареєстровано в реєстрі за № 1-342).

Начальнику ІНФОРМАЦІЯ_12 з ВЧ НОМЕР_1 направлено сповіщення № 235 від 17.06.2024, в якому просять сповістити ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 про те, що її чоловік головний сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зник безвісті під час виконання обов`язків військової служби, завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України поблизу населеного пункту Красногорівка Покровського району Донецької області 25.05.2024 (а/с 83).

На запит адвоката Кормушина В.О. ІНФОРМАЦІЯ_13 листом від 12.02.2025 № 547 надав інформацію, що станом на дату запиту ОСОБА_2 обліковується як зниклий безвісті з 25.05.2024.

На запит адвоката Кормушина В.О. військова частина НОМЕР_1 листом від 06.03.2025 № 940/9242 відмовила у наданні інформації, оскільки відсутня у запиті інформація чи є ОСОБА_1 членом сім`ї військовослужбовця.

На запит адвоката Кормушина В.О. ГСУ НПУ листом від 12.06.2025 № 01/02-25 та від 27.06.2025 № 95680-2025 повідомили, що відділенням поліції № 5 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області 25.06.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 та розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України (з додатковою відміткою щодо кваліфікації «зникнення безвісти»), за фактом безвісного зникнення ОСОБА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який зник безвісти під час виконання обов?язків військової служби, завдань пов?язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України поблизу населеного пункту Красногорівка Покровського району Донецькій області 25.05.2024. Відділенням поліції № 5 Миколаївського РУП 25.06.2025 винесено повідомлення про початок досудового розслідування. ОСОБА_2 оголошено в розшук як безвісти зниклого, заведено оперативно-розшукову справу «Розшук» та відомості про це внесено до обліків інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» із зазначенням відмітки про зникнення безвісти за особливих обставин. До листа додано повідомлення про початок досудового розслідування від 25.06.2025 та Витяг з ЄРДР.

Адвокат Кормушин В.О. надіслав слідчому СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області заяву від 16.07.2025 з наданням біологічних зразків ОСОБА_2 , а саме зуби, для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Веснянська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області листом від 05.05.2025 № Б-262 на звернення заявниці ОСОБА_1 щодо встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 повідомило, що для встановлення такого факту необхідно звернутись до суду.

Веснянська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області листом від 23.05.2025 № Б-319 на звернення заявниці ОСОБА_1 щодо надання довідки про склад сім`ї повідомило, що надання такої довідки законодавством не передбачено.

08.08.2025 Веснянська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області листом № 1963-04-07-25 повідомила адвоката Кармушина В.О., що не володіють інформацією щодо проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

19.08.2025 Веснянська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області на виконання ухвали суду про витребування інформації щодо ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також інформацію щодо проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_1 в період з 2019 по 2021 рік, та АДРЕСА_2 в період з 2021 по 2024 рік, повідомили, що згідно з Витягом з демографічного реєстру Веснянської територіальної громади ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 02.04.1991 р. На сьогодні Закони України не передбачають довідку про склад сім`ї як документ, що підтверджено листом Міністерства цифрової трансформації України від 14.04.2021 № 1/05-3-4182 на адресу обласних адміністрацій про інформування про це органів місцевого самоврядування, які знаходяться в межах області. Аналогічно чинним законодавством не передбачено і складання органами місцевого самоврядування актів про склад сім`ї. Встановлення фактів проживання однією сім`єю знаходиться поза межами компетенції Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області з врахуванням повноважень, наданих Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Веснянська сільська рада позбавлена права то можливості стежити за особистим життям мешканців територіальної громади. Складання будь-яких актів з цього приводу, не передбачених чинним законодавством України, є протиправним. Таким чином Веснянська сільська рада позбавлена можливості підтвердити інформацію щодо проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_1 в період з 2019 по 2021 рік, та АДРЕСА_2 в період з 2021 по 2024 рік.

08.09.2025 від військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про долучення доказів, в якому було зазначено, на виконання ухвали суду від 14.08.2025, що відповідно до рапорту начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 (940/51882-в від 21.08.2025 року) стало відомо, що під час перевірки матеріалів особової справи військовослужбовця ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , встановлено, що в наявних документах відсутнє особисте розпорядження, складене на випадок його зникнення чи загибелі. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №2067/нод від 25.06.2024 року військовослужбовець ОСОБА_2 обліковується як такий, що зник безвісти 25 травня 2024 року під час виконання бойових завдань із захисту незалежності та територіальної цілісності України.

До клопотання додано витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування», в якому наказано вважати гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_7 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 головного сержанта ОСОБА_26 таким, що зник безвісти 25.05.2024 року, під час виконання завдань щодо захисту Батьківщини.

Цим же наказом начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 доручено надіслати сповіщення до ІНФОРМАЦІЯ_12 відносно гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_7 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 головного сержанта ОСОБА_26 , щодо зникнення безвісти.

Суд звертає увагу, що начальнику ІНФОРМАЦІЯ_12 з ВЧ НОМЕР_1 направлено сповіщення № 235 від 17.06.2024, в якому просять сповістити ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 про те, що її чоловік головний сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зник безвісті. Тобто військова частина визначила ОСОБА_1 як дружину зниклого безвісті військовослужбовця.

Листом від 09.09.2025 № 940/33213 ВЧ НОМЕР_1 додатково повідомила суд, що згідно облікових даних ВЧ НОМЕР_1 військовослужбовець головний сержант ОСОБА_2 рахується безвісті зниклим з 25 травня 2024 року, особистого розпорядження не складав, не виключений із списків ВЧ НОМЕР_1 .

З копії платіжної інструкції АТ КБ «Приват банк» № 0.0..1 за період 01.05.2024-31.05.2024 з призначенням платежу «за транспортування газу», де платником зазначено ОСОБА_1 , суд встановив, що заявниця оплатила 100 грн 06.06.2024 за послуги надані за адресою: АДРЕСА_2 ; з копії платіжної інструкції АТ КБ «Приват банк» № 0.0..1 вбачається оплата 200 грн за період 01.10.2024-31.10.2024 здійснена 12.11.2024; з копії платіжної інструкції АТ КБ «Приват банк» № 0.0.1 вбачається оплата 300 грн за період 01.11.2024-30.11.2024 здійснена 16.12.2024; з копії платіжної інструкції АТ КБ «Приват банк» № 0.0..1 вбачається оплата 199 грн за період 01.01.2025-31.01.2025 здійснена 01.02.2025; з копії платіжної інструкції АТ КБ «Приват банк» № 0.0..1 вбачається оплата 198 грн за період 01.02.2025-28.02.2025; з копії платіжної інструкції АТ КБ «Приват банк» № 0.0..1 вбачається оплата 200 грн за період 01.04.2025-30.04.2025.

Зі скріншотів підтвердження оплати вбачається, що з картки НОМЕР_8 оплачено 200 грн 10.08.2024, 200 грн 27.08.2024, 200 грн 12.09.2024, 200 грн 05.10.2024, 200 грн 03.01.2025, за транспортування газу по вул. Центральна. Належність карти ОСОБА_1 встановити неможливо.

Суд дослідив також копії, які в додатках до заяви називаються: «Копії виписок з АТ КБ «ПриватБанк» щодо здійснених транзакцій між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 », однак не бере їх до уваги, оскільки з них не можоиво встановити чи це транзакції між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , через яку банківську установу проведені дані транзакції. Належним та допустимим доказом у цьому випадку були б виписки по рахунку заявниці, які можливо отримати незалежно від місцезнаходження клієнта банку через сайт або застосунок.

Копію квитанції за оплату газопостачання від 23.03.2021 року суд не бере до уваги, оскільки з неї неможливо встановити платника та адресу, за якою були надані відповідні послуги. Зокрема код платника не відповідає РНОКПП заявниці.

Копію квитанції 382605014 за активну електроенергію від 21.12.2024 року суд не бере до уваги, оскільки з неї неможливо встановити платника та адресу, за якою були надані відповідні послуги. Код платника 23123218. Адреса за якою здійснено оплату послуг не зазначено.

Заявниця надала також спільні світлини, на якій зображена вона разом з ОСОБА_2 та дитиною, з квітами. Також в матеріалах справи містяться фото екрану телефону, де зафіксовано переписку особистого характеру, однак не можливо встановити Messenger, а також кому саме та якому номеру телефону відповідають абоненти підписані «Любимая жена», « ОСОБА_27 », « ОСОБА_28 ». В переписці містяться також повідомлення щодо відправлених коштів на побутові потреби.

Письмові покази свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 суд до уваги не приймає, оскільки вони не є належними та допустимими доказами, не передбачені положеннями ЦПК України. Суд надав заявниці та її представнику можливості для виклику у судове засідання та допиту всіх заявлених свідків, в тому числі, в режимі ВКЗ.

03.11.2025 на адресу суду від Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, на виконання ухвали суду від 23.10.2023, надійшла заява, де вказано, що мати ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_16 .

Зі спадкової справи № 112/2021 щодо майна ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_16 суд встановив, що єдиним спадкоємцем майна після її смерті є її син ОСОБА_2 .

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Аналогічний правовий висновок щодо предмету доказування у цивільних справах щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу викладено у п. 44 постанови Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі №758/1133/22-ц (провадження № 61-5320св23).

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99,обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї, однак визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Аналогічний висновок викладений у п.27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц, провадження №14-283цс18.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявником суду надані такі засоби доказування як: письмові докази; покази свідка.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи означені норми процесуального права з призми засобів доказування, що були надані позивачем суду на підтвердження вимог, суд робить висновок, що матеріали заяви не містять жодного належного, допустимого та достовірного доказу, з аналізу якого суд мав об`єктивну можливість встановити юридичний факт спільного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 з 10 листопада 2020 року.

Покази свідків, які були допитані в судовому засіданні, беззаперечно не свідчать про проживання однією сім`єю заявниці та ОСОБА_2 , ведення ними спільного господарства, наявності спільного бюджету, сплати комунальних послуг, купівлі майна для спільного користування, витрат на утримання житла, його ремонту, починаючи з 10.11.2020.

Більше того, показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16 (провадження№ 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16 (провадження № 61-44641св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16 (провадження № 61-42601св18), від18 жовтня 2023 року у справі№ 201/11673/20 (провадження № 61-10383св23), що застосовуються судом з метою виконання положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова ВС від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, провадження № 61-46210св18).

Спільна присутність на святах та пересилання коштів не можуть свідчити про те, що між сторонами склались усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова ВС від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, провадження № 61-30273св18).

Суд вважає, що дослідженими у судовому засіданні доказами, в їх сукупності, підтверджено період спільного проживання починаючи з 09.06.2021 року.

При цьому, суд враховує, що проходження чоловіком військової служби, постійне проживання у військовій частині не можуть свідчити про те, що сторони не перебували у фактичних сімейних відносинах, оскільки вказують лише на виконання ним військового обов`язку (постанова Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, провадження № 61-18588св18).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що надані стороною позивача засоби доказування та конкретні обставини даної справи, не дають підстав суду для висновку щодо доведеності факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у період з 20.11.2020 року до 25.05.2024, доведеним є період спільного проживання з 09.06.2021 по 25.05.2024.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 244, 263, 264, 265, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Веснянська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП: НОМЕР_4 , однією сім`єю, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з 09 червня 2021 року і по 25 травня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 24.11.2025.

Суддя І. В. Павленко