ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 639/4788/24
Номер провадження 22-ц/818/1540/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Березюк А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2024 року в складі судді Борисенка О.О. по справі № 639/4788/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 10 листопада 2021 року ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 744125, за умовами якого відповідачу видано кредит у гривні, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Після укладення цього договору Товариство із використанням даних відповідача, зазначених у кредитному договорі, створює останньому особистий кабінет в своїй інформаційно-телекомунікаційній системі, доступ до якої забезпечується відповідачу через веб-сайт. Товариство зобов`язане перерахувати кошти на рахунок в форматі IBAN/платіжну картку, вказану споживачем. За користування кредитними коштами нараховуються відсотки в межах строку надання кредиту, процентна ставка фіксована та залежить від періоду її встановлення.

На підставі укладеного договору та платіжного документу ТОВ «Слон Кредит» перерахувало відповідачу кредитні кошти у розмірі 50 000,00 грн.

Відповідач кредитні зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 118 758,86 грн, з яких: 49 024,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 69 734,86 грн сума заборгованості за відсотками. Товариством 15 листопада 2023 року направлено відповідачу адвокатську вимогу № -АВ, однак заборгованість не погашена.

28 серпня 2023 року згідно з умовами договору факторингу № 2808/23 ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором № 744125 від 10 листопада 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс».

Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 744125 від 10 листопада 2021 року у розмірі 118 758,86 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

04 листопада 2024 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. Відзив мотивовано тим, що ним відповідно до умов договору, укладеного з ТОВ «Слон Кредит», перераховано останньому 15 000,00 грн, що не відображено у поданих позивачем до позовної заяви доказах.

18 листопада 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» подало до суду додаткові пояснення відповідь на відзив, в якій вказало, що відповідач визнав укладення кредитного договору та отримання за цим договором кредитних коштів, отже, обізнаний з умовами кредитування та нарахування заборгованості; доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за кредитним договором, які б спростовували суму заборгованості, відповідач не надав. Нарахування заборгованості здійснювалося у відповідності до умов договору та додатків до нього, та суму заборгованості нараховано через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2024 року позов ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за договором № 744125 про надання споживчого кредиту від 10 листопада 2021 року у розмірі 118 758,86 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений договором строк та всупереч його умовам відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту, процентів за його користування не виконав, а позивач набув права вимоги до відповідача щодо сплати заборгованості за кредитом, тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми є обґрунтованою. Також враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн, що є співмірними зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт і витраченого часу.

На вказане судове рішення 27 грудня 2024 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він виконував умови договору, переказав товариству 15 000,00 грн, однак позивачем у додатках до позовної заяви це не відображено. На підтвердження переходу права вимоги від первинного кредитора позивачем надано копію витягу з договору факторингу № 2808, копію акту прийому-передачі реєстрів боржників, копії з реєстру боржників до договору факторингу. Однак з поданих документів неможливо встановити, що до позивача перейшло право вимоги саме в тих розмірах, які він заявляє. Позивачем не надано доказів визначення одиничної ціни придбання ним у первісного кредитора права вимоги і доказів сплати цієї ціни, що ставить під сумнів перехід права вимоги саме до позивача. Розрахунок заборгованості складений самим позивачем і не є належним доказом перерахування кредитних коштів та наявності заборгованості, з нього не вбачаються здійснені оплати, порядок нарахування відсотків, він не є детальним. З 10 жовтня 2024 року кредитор не мав права нараховувати проценти після закінчення строку кредитування.

17 березня 2025 року від ТОВ «Діджи Фінанс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просило залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, розглядати справу без його участі. Відзив мотивовано тим, що між відповідачем та первісним кредитором було укладено кредитний договір, узгоджено всі його істотні умови. ОСОБА_1 не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості. До того ж відповідачем безпосередньо визнається укладення кредитного договору з первісним кредитором, а відповідно він визнає факт отримання за договором кредитних коштів та визнає обізнаність щодо умов кредитного договору та нарахування заборгованості. Разом з позовною заявою було надано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, в якому чітко відображено порядок нарахування відсотків та порядок погашення кредитної заборгованості. Нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до нього, саме через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості, яку позивач просить стягнути. Контррозрахунку відповідач не надав. У законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Судові витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами.

12 листопада 2025 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він вказав, що 07 квітня 2025 року звертався до Харківського апеляційного суду щодо порушення позивачем вимог ст. 177 ЦПК України стосовно не надання йому копії позовної заяви з додатками, однак так її і не отримав. Просив розглянути його клопотання, зобов`язати позивача надати йому копію позовної заяви з додатками, про що винести відповідну ухвалу.

Вказане клопотання колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем долучено до позовної заяви докази надсилання її копії поштою відповідачу (а.с. 27 том 1), до того ж, ОСОБА_1 26 вересня 2024 року ознайомлений з матеріалами справи в суді першої інстанції, що підтверджується його заявою (а.с. 88 том 1). Щодо клопотання відповідача від 07 квітня 2025 року до Харківського апеляційного суду, то воно стосувалося іншого питання, а саме відправлення йому позивачем відзиву на апеляційну скаргу з порушенням заповнення форми щодо одержувача, у зв`язку з чим йому працівниками пошти відмовлено в отриманні поштового відправлення (а.с. 83-87 том 2). З метою дотримання принципу рівності сторін та прав відповідача Харківським апеляційним судом 20 травня 2025 року направлено на його адресу копію відзиву на апеляційну скаргу з додатками, яку він отримав 23 травня 2025 року (а.с. 90, 91 том 2). Крім того, ОСОБА_1 ознайомлений з матеріалами справи у Харківському апеляційному суді 13 жовтня 2025 року, що підтверджується його заявами (а.с. 102, 103 том 2). Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що процесуальні права відповідача на ознайомлення з матеріалами справи будь-яким чином порушені.

У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 20 листопада 2025 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ТОВ «ДіджиФінанс» отримано в електронному кабінеті 07 серпня 2025 року (т. 2, а.с. 98);

Волянською Катериною Ярославівною, яка діє в інтересах ТОВ «ДіджиФінанс», отримано в електронному кабінеті 07 серпня 2025 року (т. 2, а.с. 97);

ОСОБА_1 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т. 2, а.с. 100101), крім того повідомлено через оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України (т. 2, а.с. 99).

12 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення судового засідання, призначеного на 20 листопада 2025 року на іншу дату через необхідність в черговий раз пройти регулярне стаціонарне лікування в центрі кардіології (т. 1, а.с. 108).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципів) цивільного судочинства, окрім іншого, є верховенство права, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з частиною 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 березня 2025 року розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до нього про стягнення заборгованості було призначено на 07 серпня 2025 року о 16.00 годині.

Відповідачем ОСОБА_1 05 серпня 2025 року до суду апеляційної інстанції подано заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату через необхідність проходження регулярного сезонного стаціонарного лікування в центрі кардіології. Слухання справи відкладено до 20 листопада 2025 року (т.2, а.с. 93).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 тричі знайомився з матеріалами справи (28 серпня 2025 року, 19 вересня 2025 року, 10 жовтня 2025 року (т.2, а.с. 103 104)), про дату, час та місце судового розгляду справи 20 листопада 2025 року він був обізнаний належним чином та мав достатньо часу для організації свого лікування та усунення перешкод у розгляді даної справи.

Оскільки клопотання про відкладення судового розгляду, призначеного на 20 листопада 2025 року з належним обґрунтуванням поважних причин неявки в судове засідання ОСОБА_1 не надано, колегія суддів ухвалила відмовити у його задоволенні.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 листопада 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 744125 про надання споживчого кредиту, який позичальник ОСОБА_1 підписав власноручно (а.с. 29-31 том 1).

За умовами договору про надання споживчого кредиту Товариство надає споживачу кредит на споживчі (особисті) потреби у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 62 500,00 грн, строк кредиту 1096 днів з кінцевим терміном повернення 10 листопада 2024 року, детальні терміни повернення кредиту визначені в графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 184,62% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 185 841,33 грн. Кошти кредиту надаються Товариством шляхом їх виплати/видачі/утримання: у розмірі 50 000,00 грн на користь споживача за реквізитами НОМЕР_1 в ТОВ «Слон Кредит» з подальшою видачею в готівковому порядку через каси відділень кредитного посередника після звернення споживача за отриманням готівки до такої каси кредитного посередника; у розмірі 12 500,00 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 договору. Сума кредиту (його частина) перераховується (утримується) Товариством протягом трьох робочих днів з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладення договору, а у наступні календарні дні, графік платежів не підлягає коригуванню, строк кредиту в днях зменшується, а кінцевий термін повернення залишається незмінним. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту, в порядку передбаченому п.2.1 договору. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться згідно Графіка платежів (а.с. 29-31 том 1).

Також, 10 листопада 2021 року ОСОБА_1 власноручно підписав Заяву-анкету у ТОВ «Слон Кредит», яка містить його контактну інформацію, та підписанням якої він приєднався до публічної пропозиції ТОВ «Слон Кредит» на укладення договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 10 листопада 2021 року (а.с. 32 том 1).

Крім того, 10 листопада 2021 року ОСОБА_1 власноручно підписав паспорт споживчого кредиту у ТОВ «Слон Кредит», який містить дані кредитодавця і кредитного посередника; відомості про суму кредиту 62 500,00 грн, строк кредитування 1096 днів, про спосіб та строк надання кредиту; щодо орієнтовної реальної річної відсоткової ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: відсоткова ставка 85% річних; відсотки за перший день користування кредитом 25% в день (9125% річних); загальні витрати за кредитом 135 841,33 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 185 841,33 грн; реальна річна відсоткова ставка 184,62% річних; про порядок повернення кредиту, відповідно до графіку. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 10 листопада 2021 року (а.с. 33 том 1).

Також ОСОБА_1 підписав таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 744125 від 10 листопада 2021 року (Графік платежів), згідно якої мав повертати кредит у розмірі 50 000,00 грн та проценти за користування ним щомісячними платежами 10 числа кожного місяця з 10 грудня 2021 року по 10 листопада 2024 року (а.с. 34 том 1).

ТОВ «Слон Кредит» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 744125 від 10 листопада 2021 року, перерахувавши 10 листопада 2021 року на зазначений у договорі рахунок НОМЕР_1 в ТОВ «Слон Кредит» грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн, призначення: видача від ТОВ «Слон Кредит» кредиту ОСОБА_1 за договором № 744125 від 10 листопада 2021 року, що підтверджується копією платіжної інструкції № 1140 (а.с. 51 том 1).

ОСОБА_1 належним чином не виконав свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту щодо своєчасного повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка згідно складеного ТОВ «Слон Кредит» розрахунку, з урахуванням сплачених відповідачем сум, станом на 28 серпня 2023 року становить 118 758,86 грн (а.с.40 том 1).

З наданого розрахунку вбачається, що відповідач на погашення кредитної заборгованості, сплатив ТОВ «Слон Кредит»: 01 грудня 2021 року 5000,00 грн, які, відповідно до графіку, були зараховані кредитодавцем 10 грудня 2021 року; 28 грудня 2021 року 5000,00 грн, які відповідно до графіку, були зараховані кредитодавцем 10 січня 2022 року; та 01 лютого 2022 року 6500,00 грн, які відповідно до графіку, були зараховані кредитодавцем 10 лютого 2022 року (а.с. 40 том 1).

Факт сплати ОСОБА_1 01 грудня 2021 року на користь ТОВ «Слон Кредит» на погашення заборгованості грошових коштів у розмірі 5000,00 грн та 01 лютого 2022 року грошових коштів у розмірі 1450,00 грн підтверджується також наданими відповідачем копією платіжної інструкції, дублікатом чеку та копією меморіального ордеру (а.с. 129, 136, 166, 192, 193 том 1).

28 серпня 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» (Фактор) та ТОВ «Слон Кредит» (Клієнт) уклали договір факторингу № 2808-23, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі, наведеної в Додатку № 1 до цього договору, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування, передбачених розділом 3 договору. Належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в Реєстрі прав вимог (а.с. 20-23 том 1).

Згідно з Актом приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року, складеним ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Слон Кредит» та підписаним уповноваженими особами сторін, кредитор передав, а фактор прийняв Реєстр прав вимог за договором, складений за формою згідно із Додатком № 1 до даного договору. Кількість боржників 3020, загальна сума заборгованості 96 976 286,11 грн (а.с. 10 том 1).

ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ТОВ «Слон Кредит» плату згідно з договором факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року у розмірі 1 648 712,45 грн відповідно до копії платіжної інструкції № 4565 від 28 серпня 2023 року (а.с. 39 том 1).

Як вбачається з витягу з Додатку до Договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року, до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло від ТОВ «Слон Кредит» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 744125 від 10 листопада 2021 року у розмірі 118 758,86 грн, з яких: 49 024,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 69 734,86 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 14 том 1).

ТОВ «Діджи Фінанс» через представника 15 листопада 2023 року за № -АВ направило ОСОБА_1 досудову вимогу щодо сплати заборгованості у розмірі 118 758,86 грн (а.с. 28 том 1).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

У частині 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий висновок є усталеним у судовій практиці, висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №2 14-10цс18), постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19 (провадження № 61-3732св22), від 20 травня 2022 року у справі № 336/4796/18 (провадження № 61-6356св21), від 15 серпня 2023 року у справі № 753/6745/17 (провадження № 61-7633св22).

Надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

У постанові від 14 лютого 2018 року у справі №564/2199/15-ц Верховний Суд дійшов висновку, що кредитний договір припиняє свою дію після направлення боржнику вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу, тому вимоги про стягнення процентів після цієї дати задоволенню не підлягають.

За статтями 512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1 статті 519 ЦК України).

Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, 10 листопада 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 744125, за умовами якого фактично банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 50 000,00 грн з встановленим строком користування 1 096 днів з кінцевим терміном повернення 10 листопада 2024 року, процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125 % річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних.

Факт укладення договору ОСОБА_1 не заперечується, а перерахування йому кредитних коштів підтверджується копією платіжної інструкції (а.с. 51 том 1).

Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчив, що погодився на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором.

28 серпня 2023 року ТОВ «Діджи фінанс» (Фактор) був укладений договір факторингу № 2808-23 з ТОВ «Слон кредит», за яким право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Діджи фінанс».

На підтвердження переходу до нього права вимоги за кредитним договором з відповідачем ТОВ «Діджи фінанс» надано копії договору факторингу від 28 серпня 2023 року № 2808-23, акту приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року, витягу з додатку до договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року та платіжної інструкції № 4565 від 28 серпня 2023 року.

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником обов`язків з повернення кредиту утворилась заборгованість. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що розмір заборгованості за договором про надання споживного кредиту № 744125 від 10 листопада 2021 року становить 118 758,86 грн.

Відповідачем не надано доказів на спростування правильності розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Власний розрахунок також надано не було.

Заборгованість у вказаному в розрахунку розмірі зазначена й у досудовій вимозі про стягнення заборгованості від 15 листопада 2023 року на адресу ОСОБА_1 . Отже, після направлення такої вимоги проценти за користування кредитом позичальнику не нараховувались.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих коштів та сплати відсотків за користування кредитом у повному обсязі, а зроблені ним три платежі на загальну суму 16 500,00 грн враховані кредитодавцем у розрахунку заборгованості.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним кредитним договором, і невиконання ним взятих на себе зобов`язань у передбачені в договорі строки, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з нього.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що позивачем не надано доказів визначення одиничної ціни придбання ним у первісного кредитора права вимоги і доказів сплати цієї ціни, що ставить під сумнів перехід права вимоги саме до позивача, є необґрунтованими, оскільки оплата ТОВ «Діджи Фінанс» за договором факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року у розмірі 1 648 712,45 грн підтверджується копією платіжної інструкції № 4565 від 28 серпня 2023 року (а.с. 39 том 1), а розмір оплати права вимоги за окремим кредитним договором не має значення в контексті підтвердження переходу права вимоги до позивача.

Посилання ОСОБА_1 на те, що з 10 жовтня 2024 року кредитор не мав права нараховувати проценти після закінчення строку кредитування, є безпідставними, оскільки сума заборгованості визначена станом на 15 листопада 2023 року, коли направлено досудову вимогу, і на час звернення до суду не зростала. Тобто, проценти нараховані у межах строку кредитування з урахуванням його зміни у зв`язку з направленням вимоги про дострокове повернення боргу.

Отже, судова колегія вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо незгоди з розміром стягнутих судом першої інстанції судових витрат на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн, тож підстав для перегляду рішення в цій частині колегія суддів не вбачає.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, та його звільнено від сплати судового збору ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 березня 2025 року про відкриття апеляційного провадження у справі, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина