Справа № 946/6076/25
Провадження № 2/946/3576/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Топтигіної О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини, -
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.04.2015 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №144. Від шлюбу сторони мають дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини з ОСОБА_2 не склалися, з 2022 року почали виникати сварки, в січні 2024 року пішла в невідомому напрямку та залишила дитину батьку, пояснивши, що в неї не має можливості утримувати доньку, так як вона не працює. З того часу позивач самостійно виховує та утримує доньку, займається розвитком її здібностей. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, її успіхами в школі не цікавиться. Сторони спільне господарство не ведуть з січня 2024 року, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше спільне життя з відповідачкою та примирення є неможливими та суперечать інтересам позивача. Майнового спору між сторонами немає. Донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає разом із позивачем. Він самостійно займається та утриманням дитини, регулярно відвідує батьківські збори, активно цікавиться навчанням доньки та бере участь у виховному процесі. Відповідачка тривалий час проживає окремо від позивача та дитини, як мати безвідповідально ставиться до виховання та догляду за своєю малолітньою дитиною та не усвідомлює в повній мірі свого байдужого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, зняла з себе обов`язки з виховання та забезпечення дитини. Позивач має стабільний дохід, постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, приділяє доньці весь вільний від роботи час, має можливість розвивати її здібності та утримувати її. З огляду на викладене, позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 10.04.2015 року між ним та ОСОБА_2 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційного служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №144 від 10.04.2015 року, та визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з фактом самостійного виховання та утримання дитини батьком без участі матері.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. 02.09.2025 року представник відповідача адвокат Романенко О.О. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.34).
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву та клопотання суду не надала, відзив проти позовних вимог не надала, тому суд відповідно до ч. 4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона зі сторонами по справі сусіди. Їй відомо, що з початку минулого року відповідачка не проживає за однієї адресою з позивачем. Чула, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сварилися. Позивача вона знає біля 20 років. Знає, що дитина проживає разом із батьком, ніколи не бачила його напідпитку, не чула, щоб він кричав. Позивач проживає у будинку, який він прийняв у спадщину, він постійно працює по дому, займається господарством.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 її відчим, а ОСОБА_2 її мати. Свідок два роки не спілкується з матір`ю, остання не відповідає на дзвінки. ОСОБА_5 спілкується з вітчимом та сестрою. Мати не спілкується ними та не допомагає. ОСОБА_1 забезпечує дитину всім необхідним самостійно. Він дуже добрий, доньку не ображає. Їй відомо, що раніше ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сварилися. Чому саме мати пішла від сім`ї, їй не відомо, її речей в домі немає.
Дитина ОСОБА_3 в судовому засіданні, в присутності головного спеціаліста служби у справах дітей ОСОБА_6 , пояснила, що вона проживає разом із батьком, мати пішла від них біля двох років тому, на зв`язок вона не виходить, уроки вона робить разом із батьком, він водить її до шкоди та на танці, забирає з них. Батько все їй купує, не ображає, він добрий. У неї є окрема кімната, в якій є все необхідне для неї. Батько готує їжу для них.
В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. 27.10.2025 року надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 10.04.2015 року сторони уклали шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 10.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 144 (а.с.13).
Від шлюбу сторони мають дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.17).
Неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстрована разом із батьком, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 30.06.2025 року та відомостями паспорту позивача (а.с.11, 18).
Як вбачається з характеристики Ізмаїльської гімназії №10 від 04.08.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 4 класі з 2025 року. За час навчання зарекомендована себе як відповідальна, старанна та доброзичлива учениця. Має позитивне ставлення до навчання, активно бере участь у життя класу та гімназії, дотримується правил поведінки, проявляє ініціативу у творчих та навчальних проектах. З батьком ОСОБА_1 встановлений стабільний та позитивний контакт. Він регулярно відвідує батьківські збори, активно цікавиться навчанням доньки та бере участь у виховному процесі (а.с.19).
Згідно відомостей КНП Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльський міський центр ПМСД» від 28.07.2025 року №569 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під наглядом лікаря-педіатра КНП «Ізмаїльський міський центр ПМСД» з народження. Законний представник в декларації ОСОБА_1 (а.с.20).
Відповідно до виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач ОСОБА_1 зареєстрований суб`єктом господарювання (а.с.21-22).
Як вбачається з висновку спеціаліста в галузі практичної психології ОСОБА_7 від 04.08.2025 року зміна умов проживання, виховання та оточення у випадку передачі досліджуваної від батька матері, для дочки може призвести до труднощів у навчанні та спілкуванні, розвитку конфліктності, та призвести до ігнорування соціальних вимог нового середовища. Мати уникає виконання обов`язків про піклування здоров`я фізичного, морального та духовного розвитку своєї доньки. За результатами проведеного дослідження встановлено: позбавити мати ОСОБА_2 материнського піклування для уникнення психологічної та моральної шкоди дитині. Через самостійне утримання та виховання досліджуваної батьком, найліпшими психологічними умовами проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 (а.с.23-25).
Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 1127/01-28-04 від 22.09.2025 року, орган опіки та піклування вважає можливим визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 у зв`язку з фактом його самостійного виховання дитини без участі матері. Вказаним висновком встановлено, що ОСОБА_2 проживає окремо за адресою: АДРЕСА_2 . Спеціалісти служби у справах дітей провели бесіду з матір`ю. Вона не проти проживання доньки з батьком, про що написала заяву. Батько дитини ОСОБА_1 має стабільний дохід, є фізичною особою-підприємцем. Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 4 класі Ізмаїльської гімназії №10 з початковою школою Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до характеристики ОСОБА_8 , батько ОСОБА_1 відвідує батьківські збори, активно цікавиться навчанням доньки та бере участь у виховному процесі. Спеціалісти служби у справах дітей 04.09.2025 року провели обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт. Було з`ясовано, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. У дитини є окрема кімната, в якій є все необхідне для проживання, розвитку, навчання та відпочинку. Батько забезпечує доньку продуктами харчування, сезонним одягом, належно виконує батьківські обов`язки. Відповідно до протоколу бесіди з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати з сім`єю не проживає з 2024 року, матеріальної допомоги не надає, з донькою не спілкується (а.с.44-45).
У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, а також його розірвання, що відповідає частині 1 статті 16 Загальної декларації прав людини.
Приймаючи до уваги, що сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, суд вважає за можливе шлюб розірвати.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Здійснивши аналіз наданих суду доказів, враховуючи прихильність доньки до батька, бажання дитини залишитись проживати із батьком, ставлення батька до виконання обов`язків по утриманню та вихованню дитини, самостійне виховання та утримання дитини, ставлення матері до виконання батьківських обов`язків, беручи до уваги висновки органу опіки та піклування та спеціаліста про доцільність визначення місця проживання із батьком, покази свідків, суд дійшов висновку, що визначення місця проживання дитини із батьком буде відповідати найкращим її інтересам.
За таких обставин, суд вважає позов в частині визначення місця проживання неповнолітньої дитини також є таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 12, 13, 223, 258, 263-265, 283-283, 353 ЦПК України, ст. 7, 24, 109, 110, 112, 160, 161 СК України, суд,
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 10 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 144 від 10 квітня 2015 року розірвати.
Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який самостійно виховує та утримує дитину.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.П.Пащенко