ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Рішення

Іменем України

17 листопада 2025 року Фастівський міськрайонний суд у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Беленчук Я.В., розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про врахування витрачених коштів на забезпечення дитини, як сплату аліментів на утримання дитини, -

Встановив:

20 травня 2025 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов позов ОСОБА_1 , поданий адвокатом Конюшко Денисом Борисовичем, до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про врахування витрачених коштів на забезпечення дитини, як сплати аліментів на утримання дитини.

За змістом заявлених позовних вимог стверджується, що сторони спору перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваним згідно із Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2018 року по справі № 381/1419/18.

У сторін спору є неповнолітня донька, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно із судовим наказом від 09 жовтня 2018 року по справі 381/3314/18, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнені аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від заробітку (доходу) боржника, щомісячно, починаючи з 26 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач, як платник аліментів, сплачував зазначені вище платежі в добровільному порядку та ніс інші витрати на утримання дитини.

Разом із тим, відповідачка у червні 2024 року звернулась до Фастівського ВДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання зазначеного вище судового наказу про стягнення аліментів.

28 червня 2024 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75412775, після цього, для позивача, як платника аліментів, державним виконавцем проведений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, починаючи з вересня 2018 року.

При цьому, державним виконавцем не враховані платежі, які добровільно були сплаченні позивачем на користь відповідачки, як аліменти, так як надані квитанції не містять призначення платежу, а деякі з них також не містять відомостей щодо отримувача коштів.

З урахуванням наведеного, позивач просить суд визнати грошові кошти у сукупному розмірі 216 192 гривні 94 копійки, що сплачені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у період часу з 01 січня 2018 року до 23 липня 2024 року, як аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 .

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2025 року було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Відповідачка, не погоджуючись з доводами, викладеними в позовній заяві, подала відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнений зміст відзиву на позов свідчить про те, що позивачка стверджує про неправильний спосіб захисту права, обраний позивачем, та стверджує, що не може бути відповідачем в цій справі. Однак, при цьому визнає, що кошти у сумі 111 445 гривень були нею отримані, як аліменти, не зважаючи на відсутність вказівки про призначення платежу. Щодо врахування інших витрат позивача, як аліментів, вона заперечує.

В судовому засідання приймав участь представник позивача та відповідачка.

Позивач та представники третьої особи, будучи повідомлені належним чином про час і дату проведення судового засідання не з`явились, клопотань про відкладення судового засідання не подали.

Від Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі їхнього представника.

З урахуванням наведеного, заслухавши думку представника позивача та відповідачки, суд, керуючись приписами частини 1 статті 223 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання без участі зазначених вище осіб.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив позов задовольнити.

Відповідачка пояснила, що позов визнає частково і вважає, що існують підстави для врахування грошових коштів у сумі 111 445 гривень, саме як сплачених аліментів, не зважаючи на відсутність в квитанціях відомостей про призначення платежу, щодо врахування інших сум категорично заперечує, вважаючи, що відповідні витрати позивача не мають жодного відношення до виконання його обов`язку по сплаті аліментів.

Закінчивши з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення.

У відповідності до приписів статті 244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення було відкладено до 17 листопада 2025 року до 16 години 45 хвилин.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Так, судом встановлено, що сторони спору перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно із Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2018 року по справі № 381/1419/18 (а. с. 7, 7 зворот).

Під час перебування сторін спору у шлюбі у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із судовим наказом Фастівського міськрайонного суду Київської області у справі № 381/3314/18 від 09 жовтня 2018 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнені аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі частки від заробітку (доходу) боржника, щомісячно, починаючи з 26 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 8).

В подальшому, зазначений вище судовий наказ було пред`явлено до примусового виконання і 28 червня 2024 року було відкрито виконавче провадження № 75412775, що підтверджується витягом з АСВП від 15 травня 2025 року (а. с. 9).

Для позивача, як боржника у виконавчому провадженні була нарахована заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 230 775,25 гривень за період часу з вересня 2018 року до серпня 2024 року. Розрахунок заборгованості за аліментами долучений до матеріалів справи (а. с. 14-17).

Позивач стверджує про безпідставність нарахування заборгованості за аліментами з огляду на те, що в період часу, зазначений у розрахунку заборгованості, аліменти ним сплачувались добровільно.

У зв`язку із наведеним, 06 березня 2025 року представником позивача адвокатом Конюшко Денисом Борисовичем було подано заяву про перегляд суми аліментів (а. с. 11-12).

18 березня 2025 року начальником Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області було направлено відповідь № 19093-4, в якій зазначено про відсутність підстав для перерахунку заборгованості за аліментами, так як квитанції, що надані заявником для підтвердження обставин добровільної сплати аліментів не містять інформації про отримувача коштів та призначення платежу (а. с. 13).

Позивачем для підтвердження сплати аліментів в добровільному порядку було надано виписку за рахунком в АТ КБ «Приватбанк», за період часу з 17 січня 2018 року до 04 липня 2024 року, за змістом якої слідує, що в цей період часу позивачем були перераховані кошти для відповідачки ОСОБА_2 , у різних сумах, без зазначення призначення платежу (а. с. 18-21).

Не зважаючи на відсутність інформації про призначення платежу, відповідачка визнає, що кошти, перераховані їй у сумі, зазначених у виписці, є аліментами для утримання доньки сторін спору, але період сплати цих коштів визначається не з 17 січня 2018 року, як про це вказує позивач, а з 26 вересня 2018 року, дати стягнення аліментів на утримання доньки згідно судового наказу.

Також, позивачем надано виписку про окремі операції за карткою НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за період з 16 жовтня 2020 року до 04 липня 2024 року, в які відображені операції щодо перерахування коштів платником ОСОБА_1 , з призначенням платежу «Аліменти», однак без зазначення інформації про отримувача. Переказ коштів здійснювався у спосіб поповнення карток НОМЕР_3 , НОМЕР_4 . Загальна сума перерахувань 19 226,39 гривень.

Відповідачка заперечувала отримання зазначених та не підтвердила належність їй вказаних вище банківських карток.

Також, для підтвердження добровільного виконання позивачем свого обов`язку, як платника аліментів, було долучено довідку про те, що ОСОБА_4 дійсно навчається у ОСОБА_5 , як вчителя англійської мови, за період часу з 09 листопада 2022 року до 02 листопада 2024 року, і станом на дату надання довідки. За весь час навчання було сплачено 30 800 гривень (а. с. 23).

До позовної заяви долучено виписку з банківського рахунку про перерахування коштів від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 в період часу з 01 листопада 2022 року до 21 травня 2024 року. Також аналогічні виписки за період часу з 24 травня 2024 року до 15 липня 2024 року і за період з 15 липня 2024 року і до 06 листопада 2024 року долучені до матеріалів справи (а. с. 24-27).

Відповідачка заперечує щодо можливості врахування цих коштів, як сплачених аліментів, так як виплати на навчання доньки в цьому випадку є власною ініціативою позивача, як батька дитини, а між сторонами спору не було досягнуто попередньо домовленості, що кошти, сплачені за навчання доньки, будуть враховані, як аліменти на її утримання.

Також, до позовної заяви долучені товарні чеки про придбання вело спорядження, банківські квитанції на медичні послуги, банківські квитанції, що підтверджують витрати на відвідання кафе і ресторанів, кіно, придбання одягу та взуття, витрат із категорії «краса», придбання книг та канцтоварів. Додатково долучені дві платіжні інструкції з призначенням платежу «оплата за товар», «оплата за товари широкого асортименту» (а. с. 29-42).

Відповідачка заперечує проти врахування зазначених витрат, як аліментів, стверджуючи, що придбання велосипедів і обладнання до них це ініціатива позивача, як батька дитини, а між сторонами спору не було досягнуто домовленості, що зазначені витрати будуть враховані, як аліменти. Крім того, банківські квитанції та платіжні інструкції об`єктивно не надають можливості встановити, що ці витрати стосувалися дитини.

Встановивши зазначені обставини справи, суд вважає, що спірні правовідносини урегульовані наступними правовими нормами.

Так, згідно приписів частини 1 статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно приписів частини 1, 2 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно приписів частини 3 цієї статті, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно приписів частини 1, 2 статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно приписів частини 1, 3 статті 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно приписів частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно приписів пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту права визнання права (що включає, в тому числі, можливість визнання обов`язку відсутнім відповідний висновок викладений в пункті 33 Постанови ВП ВС від 22 вересня 2022 року по справі № 462/5368/16-ц).

Згідно приписів статті 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести існування обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на встановлені судом обставини та наведені правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Зокрема, з огляду на долучені до матеріалів справи виписки з банківського рахунку та позицію відповідачки, яка визнає, що кошти згідно із випискою з банківського рахунку за період часу з 13 жовтня 2018 року і до 04 липня 2024 року були сплачені їй саме, як аліменти, не зважаючи на відсутність інформації про призначення платежу, суд вважає за можливе врахувати ці платежі у сумі 111 454,08 гривень, як аліменти, що були сплачені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їхньої доньки ОСОБА_3 .

Суд вважає, що в цьому випадку позивачем правильно обраний спосіб захисту права і цей спосіб захисту права є ефективним у розумінні статті 13 Європейської конвенції про захист прав людини і її основоположних свобод.

В цьому випадку суд враховує, що з огляду на обставини справи та предмет доказування, існує ситуація правової невизначеності саме між позивачем та відповідачкою з приводу зарахування понесених ним витрат, як аліментів на утримання дитини, а отже, існує правовий спір з приводу невизнання прав позивача і цей спір носить цивільно-правовий характер.

В цьому випадку права та законні інтереси позивача не порушуються діями чи бездіяльністю службових осіб Фастівського ВДВС у Фастівському районі, які, з огляду на відсутність в наданих позивачем документах беззаперечних даних щодо призначення платежу та інформації про отримувача коштів, цілком правомірно відмовили у врахуванні здійснених позивачем витрат, як аліментів.

А отже, захист прав та законних інтересів позивача не можливий у спосіб подання скарги за правилами статті 447-1 ЦПК України.

Далі, суд не погоджується з доводами позивача про необхідність врахування і інших витрат, ним понесених, як аліментів на утримання дитини.

Зокрема, суд констатує, що за відсутності доказів існування домовленості між сторонами спору про те, що платежі, пов`язані з навчанням дитини на курсах англійської мови, будуть враховані як аліменти, зазначені витрати мають іншу правову природу та є додатковими витратами на дитину у розумінні статті 185 СК України.

Також, з огляду на відсутність інформації про отримувача платежів і наявності заперечень відповідачки щодо отримання цих коштів, суд не враховує, як витрати, пов`язані зі сплатою аліментів, платежі, здійснені позивачем за період часу з 16 жовтня 2020 року до 07 липня 2024 року з призначенням платежу «аліменти» (а. с. 22).

Також, з огляду на відсутність доказів існування домовленості позивача та відповідачки про зарахування, як аліментів, витрат позивача на придбання вело товарів та витрат на придбання канцелярського обладнання, відвідин кіно, кафе та ресторанів та інших витрат на придбання товарів згідно платіжних інструкцій, суд вважає, що зазначені витрати не є аліментами у розумінні статті 180, 181 СК України і не свідчать про виконання позивачем, як батьком, обов`язку утримання дитини.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що в рахунок сплати аліментів в цьому випадку підлягають врахуванню виключно грошові кошти у сумі 111 454,08 гривень, платежі, що здійснені позивачем на рахунок відповідачки за період часу з 13 жовтня 2018 року і до 04 липня 2024 року. Інші платежі та витрати, зазначені позивачем у позовній заяві, не можуть бути врахованими, як аліменти.

Далі, з огляду на те, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, який не зазначав у квитанціях про сплату аліментів інформації про призначення платежу, суд, керуючись приписами частини 9 статті 141 ЦПК України, не зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, покладає понесені позивачем витрати зі сплати судового збору на рахунок позивача.

Враховуючи вище наведене, керуючись приписами статті 4, 5, 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, статті 180, 181, 185, 195 СК України, статті 16 ЦК України, -

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про врахування витрачених коштів на забезпечення дитини, як сплати аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Визнати грошові кошти у сумі 111 454,08 гривень такими, що були сплачені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , як аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період часу з 13 жовтня 2018 року до 04 липня 2024 року.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Рудяка Тимофія, 1

Суддя Самуха В.О.