г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3676/25
Номер провадження 2/213/1668/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Мазуренка В.В., за участю секретаря судового засідання Гусарової О.С., за участі представника позивача, відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов даний цивільний позов, відповідно до якого сторони мають від шлюбу спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач та відповідач розірвали шлюб. Дитина проживає з позивачем, відповідач не цікавиться дитиною, не приймає участі у його вихованні та утриманні, зловживає спиртними напоями. Просив позбавити відповідача батьківських прав відносно сина.

Відзив на позов не надавався.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилалась на обставини викладені у позовній заяві. Позивач до суду не з`явився.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти позбавлення батьківських прав. Зазначила, що дитина проживає у неї, оскільки позивач проходить військову службу в ЗСУ. Зазначила, що вона купує одяг дитині, піклується про неї, лікує, годує. Не заперечувала факту вживання алкоголю, заперечувала надмірне вживання.

Представники третіх осіб надали заяви про розгляд справи за відсутності їх представників.

16.07.2025р. відкрито провадження по справі.

12.08.2025р. зобов`язано надати висновок третю особу.

07.10.2025р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є сторони по справі.

24.10.2024р. було розірвано шлюб між сторонами, визначено місце проживання дитини з батьком.

По справі надано копії постанов щодо Особа_1, - вказане є неналежним доказом, не доведено, що стосується сторін по справі.

Відповідно до Листа з КГ №16 КМР від 19.06.2025р. №95 - дитина ОСОБА_3 навчається у даній гімназії з 1 класу. До жовтня 2024р. вихованням дитини займались обидва батьків. Останні роки батько дитини перебував в Національній гвардії України. У жовтні 2024р. з телефонної розмови класного керівника з матір`ю дитини в гімназії стало відомо, що батьки дитини розлучені та дитина буде проживати з батьком. На момент відповіді всі питання щодо навчання гімназією вирішуються з батьком дитини.

Відповідно до Характеристики на відповідача, остання проживає по АДРЕСА_1 , веде аморальний образ життя, постійно в стані алкогольного сп`яніння, в вихованні дитини участі не приймає.

Позивач перебуває на військовій службі по мобілізації у вч НОМЕР_1 з 21.04.2023р.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які врегульовані Сімейним Кодексом України.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27 лютого 1991 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав визначені в ст.164 СК України, в тому числі в зв`язку з ухиленням від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини ( п.2 ч. 1 вказаної статті).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батька до дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст.2 ЦПК України).

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено фактів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Крім того, ст.19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до Рішення виконкому Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування №373 від 17.09.2025р. - орган опіки та піклування вважали доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_4 , 2012р.н.

Суд критично відноситься до вказаного висновку, вважає його необґрунтованим.

Щодо наданих Актів обстеження житлово-побутових умов від 28.08.2025р., за адресою позивача, та за адресою відповідача, - суд звертає увагу, що в акті за адресою позивача вказано що дитина проживає з позивачем, а в акті за адресою відповідача що дитина проживає з відповідачем (тобто акти один одному суперечать, та крім того як дитина може фактично проживати з позивачем який проходить військову службу), крім того ці акти містять висновки щодо потреби відповідача у лікуванні, що є незрозумілим, оскільки обстежувались житлово-побутові умови проживання, а не стану здоров`я проживаючих осіб. Суд критично відноситься до вказаних актів, враховуючи наявні в них суперечності.

Суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав на теперішній час не відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, оскільки підстави для вжиття такого крайнього заходу не підкріплені достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини; безспірні докази про свідоме, винне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини суду не надані. Встановлено, що відповідач проживає з дитиною, утримує дитину, цікавиться ним, піклується.

Наразі не доведено ухилення відповідача від батьківських обов`язків що б могло потягнути за собою таку крайню міру як позбавлення батьківських прав. Зловживання спиртними напоями відповідачем не підтверджено суду. Дійсно, було визначено місце проживання дитини з батьком, але батько фактично проходить військову службу та дитина фактично проживає з відповідачем (матір`ю), яка купляє дитині одяг, годує дитину, піклується за дитиною.

Таким чином, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 161,164, 165,166,171 СК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Третя особа Виконком Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування, 50026, м. Кривий Ріг, пл Гірницької Слави, буд 1, .

Третя особа Виконком Металургійної районної у місті ради як орган опіки та піклування, 50006, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 16, .

Рішення складено та проголошено 21.11.2025р.

Суддя В.В.Мазуренко