Справа № 399/623/25
Провадження № 2/399/315/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

15 жовтня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участі секретаря судових засідань Гриценко Т.М., представника позивача Головченко С.Ю., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Онуфріївка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 322887 від 21.09.2018 року в розмірі 22605, 32 гривень.

Позов мотивували ти, що 21.09.2018 року, між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 (позичальник, відповідач) укладено договір про надання фінансового кредиту № 322887. Відповідно до індивідуальної частини договору № 322887 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику у сумі 7000 грн. строком дії на 30 днів.

Договір про надання фінансового кредиту № 322887 від 21.09.2018 року укладений в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

На сайті ТОВ «Авентус Україна» була зазначена процедура верифікації особистості та підтвердження заявки. Для цього необхідно підписати договір за допомогою одноразового паролю, який надходить позичальнику в СМС-повідомленні. При укладенні договору № 322887 від 21.09.2018 року на фінансовий номер телефону відповідача був відправлений одноразовий ідентифікатор (зазначений у довідці про ідентифікацію), який був використаний для прийняття та підтвердження умов вищезазначеного договору Шляхом введення коду підтвердження позичальник підписує та приймає пропозицію та підтверджує укладення договору.

Представник позивача зазначив, що з метою укладення договору про надання фінансового кредиту № 322887 від 21.09.2018 року та отримання коштів, відповідач надав ТОВ «Авентус Україна» свої особисті дані, а саме: номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання.

В свою чергу ТОВ «Авентус Україна» була надана довідка про ідентифікацію позичальника, де зазначаються його особисті дані, його фінансовий номер телефону, а також одноразовий ідентифікатор який був відправлений на фінансовий номер телефону із зазначенням дати банківського переказу.

ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 322887 від 21.09.2018 року та перерахував на рахунок відповідачки безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000 грн., а відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «Він Фінанс».

Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 17272, 50 грн., а саме: сума основного боргу - 4250, 00 грн.; сума боргу за процентами - 2295, 00 грн.; сума боргу за пенею та штрафами - 10327, 50 грн.

Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту позичальник погоджується, що кредитор має право передати персональні дані клієнта третім особам для захисту своїх законних прав та інтересів, стягнення заборгованості за договором, договірної неустойки, збитків та інших засобів правового захисту.

25.07.2024 р. відповідно до протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання протоколу загальних зборів № 1706 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства.

12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він фінанс») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. Відповідно до п. 2.2 договір факторингу № 1 від 12.04.2018 року - окрім іншого зазначено: у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги - кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній.

18.02.2019 року укладено додаткову угоду № 12 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 13 від 18.02.2019 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 322887 від 21.09.2018 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він фінанс»).

Розрахунок інфляційних витрат та 3 % річних проведений через калькулятор сайту https://ips.ligazakon.net/calculator/ff). Основна сума заборгованості за договором: сума боргу з 23/02/2019 до 23/02/2022 склала 17272, 50 грн.

Інфляційні витрати: Останній період (23/02/2019 - 23/02/2022) Індекс інфляції березень 2019 -100,90; квітень 2019 - 101,00; травень 2019 100.70; червень 2019- 99,50; липень 2019 - 99,40; серпень 2019 99.70; вересень 2019 100.70; жовтень 2019 - 100.70; листопад 2019 -100.10; грудень 2019 99.80; січень 2020 100,20; лютий 2020 99.70; березень 2020 100.80; квітень 2020 100.80; травень 2020 100.30; червень 2020 100.20; липень 2020 99.40; серпень 2020 99.80; вересень 2020 100.50; жовтень 2020 101.00; листопад 2020 101.30; грудень 2020 100.90; січень2021 101.30; лютий 2021 101.00; березень 2021 101.70; квітень 2021 100.70; травень 2021 101.30; червень 2021 100.20; липень 2021 100.10; серпень 2021 99.80; вересень 2021 101.20; жовтень 2021 100.90; листопад 2021 100.80; грудень 2021 100.60; січень 2022 101.30; лютий 2022 101.60

Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) х ( ІІ2 : 100 ) х ( ІІ3 : 10) х ... ( ІІZ : 100) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період ІІс (100, 90 : 100) х (101, 00 : 100) х (100, 70 : 100) х (99, 50 : 100) х (99, 40 : 100) х (99, 70 : 100) х (100, 70 : 100) х (100, 70 : 100) х (100, 10 : 100) х (99, 80 : 100) х (100, 20 : 100) х (99, 70 : 100) х (100, 80 : 100) х (100, 80 : 100) х (100, 30 : 100) х (100, 20 : 100) х (99, 40 : 100) х (99, 80 : 100) х (100, 50 : 100) х (101, 00 : 100) х (101, 30 : 100) х (100, 90 : 100) х (101, 30 : 100) х (101, 00 : 100) х (101, 70 : 100) х (100, 70 : 100) х (101, 30 : 100) х (100, 20 : 100) х (100, 10 : 100) х (99, 80 : 100) х (101, 20 : 100) х (100, 90 : 100) х (100, 80 : 100) х (100, 60 : 100) х (101, 30 : 100) х (101, 60 : 100) = 1.21866444 Інфляційне збільшення: 17 272, 50 х 1.21866444 - 17 272, 50 = 3 776, 88 грн.

Розрахунок 3 % річних здійснено за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання: Кількість днів у періоді Сума з 23/02/2019 до 31/12/2019 17 272,50 х 3 % х 312 : 365 : 100 312 442,93 грн. з 01/01/2020 до 31/12/2020 17 272, 50 х 3 % х 366 : 366 : 100 366 518, 17 грн. з 01/01/2021 до 23/02/2022 17 272,50 х 3 % х 419 : 365 : 100 419 594, 84 грн. Всього штрафних санкцій: 1 555, 94 грн.

Загальна заборгованість: період прострочення грошового зобов`язання 1097 днів, 17 272, 50 (сума боргу) + 3 776, 88 (інфляційне збільшення) + 1 555, 94 (штрафні санкціі) = 22 605, 32 грн. Заборгованість відповідача за кредитним договором № 322887 від 21.09.2018 року - 17 272,50 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних - 1 555,94 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 3 776, 88 грн. Разом заборгованість становить - 22 605, 32 грн. На підставі вищевикладеного просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 11.07.2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

23.07.2025 року до канцелярії суду від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву в якій вона зазначила, що заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Згідно з умовами кредитного договору від 21.09.2018 року, нею було отримано кредит у розмірі 4 250 грн. Остання дія за договором з її боку мала місце понад три роки тому. Уступка права вимоги не зупиняє і не перериває позовну давність. Позивач звернувся до суду після спливу цього строку, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того, позивач вимагає суму, яка у понад 5 разів перевищує тіло кредиту, що є явно не правомірним та суперечить принципам справедливості та добросовісності.

Також відповідачка зазначила, що її не повідомили про переуступку права вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України, новий кредитор зобов`язаний повідомити про відступлення права вимоги. ТОВ «Він фінанс» не надсилало їй жодного повідомлення про переуступку. У зв`язку з цим, вважає, що не мала належної інформації про нового кредитора, а отже не вважала себе зобов`язаною перед ним.

На підставі викладеного, просить суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ТОВ «Він фінанс», застосувати строк позовної давності згідно з Цивільним кодексом України, визнати штрафні санкції та відсотки явно неспівмірними та протиправно нарахованими.

08.08.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про застосування строку позовної давності в якій зазначено, що строк кредитування чітко визначений у кредитному договорі № 322887 від 21.09.2018 30 днів, тобто із 21.09.2018 року по 21.10.2018 року.

Відповідно до розділу «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Окрім того, згідно розділу «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжується на строк його дії.

Таким чином, оскільки строк закінчення договору є 21 жовтня 2018 року, то на цю дату припадає продовження дії строків позовної давності, оскільки загальний строк позовної давності мав би сплинути 21 жовтня 2021 року, проте з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений до його спливу у зв`язку із запровадженням карантину по всій території України, а згодом 24.02.2022 року строк позовної давності продовжений до його спливу у зв`язку із оголошення воєнного стану.

Представник позивача ТОВ «Він фінанс» - Головченко С.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити Вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Надала пояснення згідно поданої до суду позовної заяви.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в частині сплати тіла кредиту і частині відсотків, проти нарахування їй пені, штрафу та 3 % не погодилась з підстав викладених в позовній заяві.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено що, 21.09.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено індивідуальну частину договору № 322887 про надання фінансового кредиту, відповідно до якого, позичальниці надано кредитні кошти в розмірі 4250 гривень під 1, 71 % від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами, строком дії договору 30 днів, графіком розрахунків. Договір укладений в письмовій електронній формі, шляхом підписання електронно-цифровим підписом /а.с. 10-12/.

Відповідно до форма реєстру прав вимоги № 13 від 18.02.2019 року ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» за кредитним договором № 322887 від 21.09.2018 року в сумі 6545 гривень, з яких: сума заборгованості за основним боргом 4250 гривень; сума заборгованості за відсотками 2295 гривень /а.с. 14-15/.

Довідкою ТОВ «Авентус Україна» повідомило ОСОБА_1 про наявність заборгованості за кредитним договором відповідно до розрахунку перед ТОВ «Авентус Україна» за кредитним договором № 322887 від 21.09.2018 року в сумі 17272,50 гривень, з яких сума боргу за тілом кредиту 4250 гривень; сума боргу за відсотками 2295 гривень; сума боргу за пенею, штрафами 10327,50 гривень /а.с. 17, на звороті/.

Довідкою вих. № 84/25-АГ від 03.04.2025 року ТОВ «Авентус Україна» підтверджує здійснення ТОВ «Віе фінанс» розрахунків за відступлення права вимоги до позичальників ТОВ «Аванс фінанс», що відбулось на підставі договору факторингу № 1 від 12.04.2018 року /а.с. 18/.

Відповідно до повідомлення ТОВ ФК «Вей фор пей» листом вих. № 5559-ВП від 07.05.2025 року повідомило ТОВ «Авентус Україна» про те, що відповідно до укладеного між товариствами договору № ВП-200417-1 від 20.04.2017 року, ТОВ ФК «Вей фор пей» успішно здійснило перекази коштів на картки клієнтів в тому числі 21.09.2018 року на картковий рахунок ОСОБА_1 в розмірі 4250 гривень, маска карти НОМЕР_1 /а.с. 21-29/.

Згідно картки обліку договору (розрахунок заборгованості) ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Авентус Україна» за договору № 322887 від 21.09.2018 року в сумі 17272,5 гривень, з яких: сума основного боргу 4250 гривень; сума заборгованості за процентами 4590 гривень; штраф 500 гривень; пеня - 10710 гривень /а.с. 31-34/.

12.04.2018 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір факторингу № 1, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до п. 2.2 договір факторингу № 1 від 12.04.2018 року - окрім іншого зазначено: у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги - кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній. 18.02.2019 року укладено додаткову угоду № 12 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 13 від 18.02.2019 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 322887 від 21.09.2018 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він фінанс») /а.с. 38-40, 30/.

У відповідності до укладеного договору факторингу № 1 від 12.04.2018 року ТОВ «Авентус Україна» листом вих. № 4407/25-Е від 09.05.2025 року повідомило ТОВ «Він фінанс» про дані, які підтверджують видачу на платіжні картки клієнтів онлайн кредитів в тому числі і до ОСОБА_1 /а.с. 43-47/.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому згідно з статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 205 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина перша статті 207 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 під час розгляду справи№127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 14.06.2022 у справі №757/40395/20.

Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що кредитний договір було укладено відповідачем в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора. Факт підписання договору підтверджується накладенням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача.

Отже, договір був вчинений в електронній формі, що відповідно до статті 207ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

Враховуючи алгоритм дій, необхідних для укладання договору в електронній формі, факт укладання відповідачем кредитного договору з первісним кредитором є доведеним. Також доведеним є надання відповідачу кредиту в розмірі 4 250, 00 грн. на умовах, встановлених цим договором.

Доведеним є набуття позивачем права вимоги заборгованості та порушення відповідачем грошових зобов`язань, а тому позов в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредиту і відсотках є правомірним та підлягає задоволенню.

При вирішенні вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафу суд виходить з наступного.

Із розрахунку ТОВ «Авентус Україна» вбачається, що відповідачу нараховано 500, 00 грн. штрафу та 10 710, 00 грн. пені.

27.10.2018 було здійснено лише один платіж на погашення заборгованості на суму 2777, 50 грн., які кредитором розподілено 100,00 грн. на погашання процентів 2295 гривень, погашення штрафу 100 гривень, погашення пені 382,5 гривень

Пунктом 4.4 кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення повернення суми кредиту Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству: -пеню в розмірі 3% від суми кредиту за кожен день прострочення, починаючи з четвертого дня прострочення. Строк нарахування пені не може перевищувати 90 днів; -на 4 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 100,00 грн.; -на 30 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 300,00 грн.; -на 90 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 500,00 грн.

Тобто, у всіх випадках наявності прострочення позичальником сплати обов`язкових платежів за цим договором передбачено нарахування пені та штрафу.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статті 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

З установлених судом обставин справи вбачається, що відповідачка вчинила єдине порушення, яке полягає в простроченні виконання зобов`язання за кредитним договором, а відтак, нараховуючи одночасно пеню та штрафу згідно пункту 4.4 договору за порушення позичальником строків виконання зобов`язання, є подвійною цивільно-правовою відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов`язання, що суперечить вимогам частини першої статті 61 Конституції України та частини третьої статті 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Гарантована статтею 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (лат. - поп bis in idem «двічі за одне і те саме не карають») має на меті уникнути несправедливого покарання за одне й те саме правопорушення двічі.

У зв`язку із наведеним нормативним врегулюванням, з`явлення позовної вимоги про одночасне стягнення з відповідача пені та штрафу за одне і теж порушення зобов`язання не відповідає частині першій статті 61 Конституції України. У зв`язку із цим суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача штрафу, яка додаткової відповідальності, розмір якого становить 500, 00 грн.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Так як розмір пені значно перевищує заборгованість по кредиту, тому з урахуванням принципів розумності,справедливості та пропорційності, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 6 545, 00 грн., що відповідає заборгованості по кредиту та процентам.

Суд також не погоджується із розміром інфляційних втрат та трьох процентів річних.

За частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із наведеного розрахунку позивача вбачається, що інфляційні втрати та три проценти річних розраховано із суми заборгованості 17275,00 грн., яка включає в себе неустойку, що є помилковим, оскільки нарахування таких платежів на неустойку положення статті 625ЦК України не передбачають.

Щодо періоду нарахування з 23.02.2019 по 23.02.2022, тобто за три роки (до введення в Україні воєнного стану, то таке нарахування не суперечить пункту 18 розділу Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України).

За розрахунком суду три проценти річних із заборгованості 6545,00 грн. за період, вказаний позивачем з 23.02.2019 по 23.02.2022, становлять 589, 59 грн.. а інфляційні втрати 1431,16грн.

Розрахунок трьох процентів річних здійснено за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році].

Розрахунок інфляційних втрат здійснено за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу].

Таким чином, враховуючи доведення позивачем порушення відповідачем грошових зобов`язань та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 15110, 75 грн., яка складається із 4250, 00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2295, 00 грн. процентам, 6545 грн. пені, 589, 59 грн. трьох процентів річних та 1431, 16 грн. інфляційних втрат.

Щодо позиції відповідачки про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Разом з тим, п.12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 30.06.2023 на всій території України встановлений карантин було відмінено.

Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введено Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64 /2022, затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, з огляду на приписи ст.ст. 256, 257 ЦК України, а також п.12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, трирічний строк позовної давності станом на час введення воєнного стану в Україні (24.02.2022) не сплинув, тому підстави для застосування строків позовної давності щодо вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відсутні.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд задовольнив позовні вимоги частково, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в розмірі 2118, 87 гривень судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (15110, 75*100/17275=87, 47 %; 2422, 40 х 87,47 %).

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що при малозначності даної справи стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 137,141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс», , що зареєстроване за адресою: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112, заборгованість за кредитним договором № 322887 від 21.09.2018 в розмірі 15110 (п`ятнадцять тисяч сто десять) гривень 75 копійок, а також судовий збір в сумі 2118 (дві тисячі сто вісімнадцять) гривень 87 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 23 жовтня 2025 року.

Суддя М.М. Лях