Справа № 456/5853/25
Провадження № 2/456/2479/2025
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03 листопада 2025 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Валовін Ю. В. , вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Сектора медичного забезпечення та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України про встановлення факту каліцтва та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Державної служби надзвичайних ситуацій, Сектора медичного забезпечення та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України з позовом, в якому просить:

- встановити факт каліцтва з травмою, отриманою при виконанні обов`язків військової служби 30 квітня 1986 року;

- зобов`язати ДСНС України на протязі п`яти днів виплатити одноразову компенсацію в зв`язку з травмою отриманою при виконанні обов`язків військової служби у розмірі 300 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних;

- призначити щомісячну компенсацію за шкоду завдану здоров`ю та матеріальну шкоду завдану незаконними діями та бездіяльністю ДСНС України ти її співробітників у розмірі грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу ДСНС України та реалій встановлених на рік виплати з 30 липня 1986 року. Заборгованість виплатити на протязі 6 (шести) місяців;

- призначити щомісячну компенсацію за матеріальну шкоду завдану незаконними діями та бездіяльністю Сектору медичного забезпечення та реабілітації та її структурних підрозділів у розмірі 80 відсотків грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу ДСНС України та реалій встановлених на рік виплати з 30 липня 1986 року. Заборгованість виплатити на протязі 6 (шести) місяців;

- компенсувати повну вартість щорічного санітарно-курортного лікування з розрахунку за 21 день, цінах встановлених на рік виплати. Виплати провести з 1986 року. Виплатити на протязі 5 днів;

- стягнути з Сектору медичного забезпечення та реабілітації і ДСНС Україні 12 мільйонів гривень моральної компенсації у рівних частинах на користь ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, судом встановлено, що позовну заяву слід повернути позивачу з наступних підстав.

Так, одна з позовних вимог позивача полягає у встановленні факту каліцтва, пов`язаного з травмою, отриманою при виконанні обов`язків військової служби 30 квітня 1986 року у СВПЧ-20.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» місцевими загальними судами є окружні суди, які утворюються в одному або декількох районах чи районах у містах, або у місті, або у районі (районах) і місті (містах). Місцевими господарськими судами є окружні господарські суди. Місцевими адміністративними судами є окружні адміністративні суди, а також інші суди, визначені процесуальним законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1. ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з ч. 6 ст. 293 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відтак позовна вимога щодо встановлення факту каліцтва, пов`язаного з травмою, отриманою при виконанні обов`язків військової служби 30 квітня 1986 року у СВПЧ-20 розглядається в порядку цивільного судочинства та підсудна Стрийському міськрайонному суду Львівської області як місцевому загальному суду.

Однак, позивач також заявив інші вимоги, які пов`язані із відшкодуванням шкоди та призначенням компенсацій у зв`язку із отриманням каліцтва під час проходження військової служби у 1986 році у СВПЧ-20, правонаступником якого є ДСНС. Позивач визначив за цими вимогами наступних відповідачів: Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Сектор медичного забезпечення та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 2 Порядку функціонування центру збору фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2023 року № 845 державний орган - орган державної влади, в тому числі колегіальний державний орган, інший суб`єкт публічного права, якому згідно із законодавством надані повноваження здійснювати від імені держави владні управлінські функції та юрисдикція якого поширюється на всю територію України або на окрему адміністративно-територіальну одиницю.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1052 Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п. 17 публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Проходження публічної служби це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність. Оскільки така професійна діяльність нерозривно пов`язана з отриманням оплати (винагороди) за роботу, яку особа виконує на відповідній посаді, то правовідносини, пов`язані з нарахуваннями, виплатами, утриманнями, компенсаціями, перерахунками заробітної плати, компенсацій, грошової допомоги під час виконання такою особою своїх посадових обов`язків, є одним з елементів проходження публічної служби, а під час звільнення з публічної служби одним з елементів припинення такої служби.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Частина 1, 2 ст. 20 КАС України розмежовує компетенцію місцевого загального суду як адміністративного суду та окружного адміністративного суду. Зокрема, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації. Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Таким чином, судом встановлено, що даний спір є публічно-правовим, оскільки виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади та пов`язаний з проходженням публічної служби, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Ураховуючи зміст положень вищезазначених норм процесуального права, спірні правовідносини мають ознаки публічно-правових за предметом та суб`єктним складом, а отже, підлягають розгляду за правилами КАС України окружним адміністративним судом (ч. 2 ст. 20 КАС України).

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 757/19121/16-ц (провадження № 14-568цс18) та від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц (провадження № 14-261цс19), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 757/61718/17-ц (провадження № 61-15930св19), а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 757/63985/16-ц (провадження № 14-556цс19).

Таким чином, судом встановлено, що позивач об`єднав у позовній заяві вимоги, які повинні розглядатися в порядку різного судочинства: цивільного та адміністративного.

Відповідно до положень ст. 20, ч. 4 ст. 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою ЄСПЛ, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується законом, то фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута.

Аналогічний висновок зробила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду України від 20.01.2025 № 296/12456/23 та звернула увагу на те, що право на доступ до суду може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву.

Крім того, судом при постановленні даної ухвали враховується рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» (De Geouffre de la Pradelle v. France) від 16.12.1992, з якого вбачається, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, повернення позовної заяви з підстав, передбачених законом (об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства: вимога про встановлення факту каліцтва в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом, а вимоги, які пов`язані із відшкодуванням шкоди та призначенням компенсацій у зв`язку із отриманням каліцтва під час проходження військової служби в порядку адміністративного судочинства окружним адміністративним судом), не є порушенням права на справедливий судовий захист, визначений статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Сектора медичного забезпечення та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України про встановлення факту каліцтва та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Сектора медичного забезпечення та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України про встановлення факту каліцтва та відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що в силу ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Юлія ВАЛОВІН