Дата документу 28.10.2025
Справа № 334/9890/24
Провадження № 2/334/636/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Александрової А.С., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача представника третьої особи адвоката Кравченко О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ТОВ «Аверс Україна» про поділ майна подружжя

в с т а н о в и в :

06 грудня 2024 року до Ленінського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справа надійшла у провадження судді Коломаренко К.А.

Ухвалою суду від 17.12.2024 року позовна заява прийнята до провадження. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Під час підготовчого судового засідання, адвокат Кравченко О.В., яка представляє інтереси ТОВ «Аверс Україна» звернулася до суду з заявою про залучення ТОВ «Аверс Україна» у якості третьої особи без самостійних вимог.

12.02.2025 року, ухвалою суду головуючий по справі суддя Коломаренко К.А. заявила самовідвід у розгляді даної справи.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями, після задоволення питання про самовідвід, цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя надійшла у провадження судді Козлової Н.Ю.

На виконання Закону України № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» 30.04.2025 р. відбулася державна реєстрація змін до відомостей про Ленінський районний суд м. Запоріжжя, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, відповідно до яких назву Ленінський районний суд міста Запоріжжя змінено на Дніпровський районний суд міста Запоріжжя.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 13 лютого 2025 року, вищевказана цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна прийнята до провадження. Призначено у підготовче судове засідання на 10-00 годину 08 квітня 2025 року в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя, про що повідомлені сторони, згідно позовної заяви. Також, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про прийняття до провадження іншому судді для подання відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Роз`яснено відповідачу, що згідно частин 4,5 статті 178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази ненадані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

У підготовчому судовому засіданні адвокат Кравченко О.В., яка представляє інтереси ТОВ «Аверс Україна» просила суд вирішити питання про залучення ТОВ «Аверс Україна» у якості третьої особи без самостійних вимог.

Ухвалою суду від 16.07.2025 року до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя залучено ТОВ «Аверс Україна», як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Третій особі роз`яснені права та обов`язки, визначені у статті 43 цього Кодексу та право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву, в яких слід викласти свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову.

Згідно письмових пояснень, представник третьої особи не заперечує проти задоволення вимог позивача ОСОБА_2 .

Також, ухвалою суду 26.09.2025 року було задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у даній цивільній справі, шляхом заборони приватним виконавцям виконавчого округу Запорізької області, у тому числі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вживати заходів примусового звернення стягнення на майно 11/25 житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 . Заборони приватним виконавцям виконавчого округу Запорізької області, у тому числі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звертати стягнення на 11/25 житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , шляхом арешту, опису, оцінці та примусовій реалізації. 1.3. зупинити продажу арештованого майна 11/25 житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 . Зупинено стягнення на підставі виконавчого документа судовий наказ №908/1120/21 та № 908/1290/18 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Аверс Україна».

Після проведення усіх підготовчих дій, ухвалою суду 28 жовтня 2025 року суд закрив підготовче судове засідання та призначив справи до розгляду.

Інших процесуальних дій не вчинялось.

У судовому засіданні представник позивача надав свої пояснення щодо обґрунтування позову та зазначав, що за час перебування у шлюбі родина ОСОБА_6 придбала нерухоме майно, а саме частку житлового будинку. За договором купівлі-продажу від 16.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. було придбано 11/25 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . На земельній ділянці площею 700 кв.м., розташовано житловий будинок у складі: загальною площею 79,4 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., позначений в плані літерою «А» з житловою прибудовою, позначений в плані літерою «А1», сарай, позначений в плані літерою «Б», погріб, позначений в плані літерою «пг», паркани, позначені в плані цифрами «1,4,6,7,11», водогін, позначений в плані цифрою «5», хвіртка, позначена в плані цифрою «9», ворота, позначені в плані цифрою «10». 11/25 частки житлового будинку АДРЕСА_1 у складі житлового будинку загальною площею 79,4 кв.м., житлова площа 48,9 кв.м., що складається з: в житловому будинку літ. А кімнати 1-3 жилою пл. 8,5 кв.м., кімнати 1-4 жилою пл. 7,6 кв.м.; в житловій прибудові літ. А1 кімнати 1-2 жилою пл. 7,7 кв.м., службові прибудови літ. а1 кухня 1- 1 площею 7,9 кв.м., ганок до літ. А1, сарай літ. Б, погріб літ. пг, паркани №1,7,11, ворота № 10. Зазначений об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , було оформлено на відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Це підтверджується витягом № 16737674 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.11.2007 року виданого Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04.12.2024 року № 406506746 (копії додаються).

На теперішній час, відповідно до довідки про середньо ринкову вартість житлової нерухомості № 9487/29 від 29.11.2024 року середньо ринкова вартість 11/25 частки вищезазначеного домоволодіння станом на 27.11.2024 року становить 425 000,00 гривень (чотириста двадцять п`ять тисяч гривень 00 коп.).

З огляду на те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено з січня 2020 року, вони проживають окремо та наразі мирним шляхом неможливо вирішити питання про поділ майна, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

З вищенаведених підстав, просила суд визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 11/50 частки житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 11/50 частки житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані із розглядом справи, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 2125,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Представник відповідача надала свої пояснення, згідно яких вбачається, що ОСОБА_3 разом з позивачем ОСОБА_2 після припинення відносин за ініціативою відповідача зустрілися та намагалися домовитися мирно щодо поділу будинку. Шляхом декількох зустрічей та переговорів, ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_2 сплатити грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) Доларів США за частину будинку, виходячи з приблизної вартості будинку на той момент. ОСОБА_2 деякий час обмірковувала пропозицію відповідача та врешті-решт погодилася. Сторони домовилися, що ОСОБА_3 сплатить їй вказані грошові кошти та ОСОБА_2 не буде звертатися до суду з позовом про поділ майна. Враховуючи, що ОСОБА_3 не мав на той момент необхідної суми, він попросив позивача відтермінувати строк сплати та надати відповідачу декілька місяців накопичити суму для розрахунку. Через декілька місяців відповідач не зібрав потрібної суми, тож повідомив позивачку, що буде розраховуватися частинами. Тож, відповідачем позивачу було сплачено готівкою 2000 грн., потім ще 2000 грн.

З урахування вищевикладеного, просила суд ухвалити рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи проти позовних вимог не заперечувала. Разом з тим, просила суд скасувати заходи забезпечення позову, які були здійснені судом ухвалою суду від 26.09.2025 року.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши надані сторонами письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані представником позивача та відповідачем докази, повідомлені ними обставини, на які вони ґрунтувалися у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України).

Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із наявних в матеріалах справи письмових доказів та усних пояснень представників сторін, судом встановлено, що з 17 грудня 1999 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 17.12.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького району м. Запоріжжя, актовий запис № 780.

Вищезазначений шлюб між сторонами було розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2020 року в межах розгляду цивільної справи № 337/3808/20, провадження № 2/337/1835/2020 за позовом до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про розірвання шлюбу.

За час перебування у шлюбі родина ОСОБА_6 придбала нерухоме майно, а саме частку житлового будинку. За договором купівлі-продажу від 16.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. було придбано 11/25 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . На земельній ділянці площею 700 кв.м., розташовано житловий будинок у складі: загальною площею 79,4 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., позначений в плані літерою «А» з житловою прибудовою, позначений в плані літерою «А1», сарай, позначений в плані літерою «Б», погріб, позначений в плані літерою «пг», паркани, позначені в плані цифрами «1,4,6,7,11», водогін, позначений в плані цифрою «5», хвіртка, позначена в плані цифрою «9», ворота, позначені в плані цифрою «10». 11/25 частки житлового будинку АДРЕСА_1 у складі житлового будинку загальною площею 79,4 кв.м., житлова площа 48,9 кв.м., що складається з: в житловому будинку літ. А кімнати 1-3 жилою пл. 8,5 кв.м., кімнати 1-4 жилою пл. 7,6 кв.м.; в житловій прибудові літ. А1 кімнати 1-2 жилою пл. 7,7 кв.м., службові прибудови літ. а1 кухня 1- 1 площею 7,9 кв.м., ганок до літ. А1, сарай літ. Б, погріб літ. пг, паркани №1,7,11, ворота № 10. Зазначений об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , було оформлено на відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Це підтверджується витягом № 16737674 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.11.2007 року виданого Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04.12.2024 року № 406506746.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України).

Тлумачення положень ст. 61 Сімейного кодексу України свідчить про те, що спільною сумісною власністю, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя воли були набуті.

Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За правилами ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Норми ст. 60 Сімейного кодексу України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя в судовому порядку, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок про те, що існує презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з ним не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Отже, законодавством передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ані дружина, ані чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить спільно подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (житловий будинок чи інше майно) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Подібні висновки Верховний Суд зробив у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19).

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач має законні права на 1/2 частку у спільному майні набутому під час шлюбу з відповідачем, а саме на частину придбаного житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Таким чином, позивач має право на половину від 11/25 частки житлового будинку АДРЕСА_1 у складі житлового будинку загальною площею 79,4 кв.м., житлова площа 48,9 кв.м., що складається з: в житловому будинку літ. А кімнати 1-3 жилою пл. 8,5 кв.м., кімнати 1-4 жилою пл. 7,6 кв.м.; в житловій прибудові літ. А1 кімнати 1-2 жилою пл. 7,7 кв.м., службові прибудови літ. а1 кухня 1-1 площею 7,9 кв.м., ганок до літ. А1, сарай літ. Б, погріб літ. пг, паркани №1,7,11, ворота № 10, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке було придбане подружжям ОСОБА_6 , що в дробному виразі дорівнює 11/50 частки житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, з огляду на вищевикладені обставини спільне сумісне майно набуте за час шлюбу слід поділити наступним чином: визнати 11/25 частки житлового будинку АДРЕСА_1 у складі житлового будинку загальною площею 79,4 кв.м., житлова площа 48,9 кв.м., що складається з: житлового будинку літ. А кімнати 1-3 жилою пл. 8,5 кв.м., кімнати 1-4 жилою пл. 7,6 кв.м.; в житловій прибудові літ. А1 кімнати 1-2 жилою пл. 7,7 кв.м., службові прибудови літ. а1 кухня 1- 1 площею 7,9 кв.м., ганка до літ. А1, сарай літ. Б, погріб літ. пг, паркани №1,7,11, ворота № 10, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 11/50 частки житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 11/50 частки житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

На переконання суду, саме такий поділ буде повністю відповідати інтересам обох сторін по справі.

Щодо судових витрат суд виходить з наступного.

Згідност.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При зверненні до суду з вказаним позовом, позивач ОСОБА_2 сплатила судовий збір розмірі 2125,00 грн., враховуючи те, що загальна вартість майна складає 425 000 грн., а позивач претендує на 1/2 частку спільного майна подружжя. Отже, ціна позову визначалася на рівні половини вартості спільного майна, а саме 212 500 грн., та як наслідок судовий збір склав - 2125,00 грн.

Стосовно стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне:

25.11.2024 року між ОСОБА_2 та адвокатом Пакуло Веронікою Станіславівною (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 19.11.2024 року, серія «ЗП» № 003137, видане Радою адвокатів Запорізької області) укладено договір про надання юридичної (правничої) допомоги. Копії відповідних документів адвоката (свідоцтво та ордер) долучені до матеріалів справи. При цьому, сторони погодили, що за надані юридичні послуги в межах розгляду справи про поділ майна подружжя вартість юридичних послуг за домовленістю сторін складає 5 000 гривень з врахуванням проведених судових засідань.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Представник позивача доводив, що довідка про отримання грошових коштів від ОСОБА_2 за надання правничої допомоги разом із договором про надання правничої допомоги від 25.11.2024р., актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) є належними доказами для підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

Оскільки представник позивача документально підтвердив понесення витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, суд дійшов висновку, що заява про відшкодування судових витрат у зв`язку із розглядом справи підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у відповідності до положень частини 7статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі та суду заявлено відповідне вмотивоване клопотання про скасування заходів забезпечення позову, забезпечення позову вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 26.09.2025 року слід скасувати.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226,280-282 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 61, 63, 65, 68, 69, 70, 71 СК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ТОВ «Аверс Україна» про поділ майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 11/50 частки житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 11/50 частки житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати пов`язані із розглядом справи, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 2125,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 26.09.2025 року у справі № 334/9890/24 (провадження №2/334/636/25 у вигляді заборони приватним виконавцям виконавчого округу Запорізької області, у тому числі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вживати заходів примусового звернення стягнення на майно 11/25 житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .

Заборони приватним виконавцям виконавчого округу Запорізької області, у тому числі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звертати стягнення на 11/25 житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , шляхом арешту, опису, оцінці та примусовій реалізації. 1.3. зупинити продажу арештованого майна 11/25 житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .

Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа судовий наказ №908/1120/21 та № 908/1290/18 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Аверс Україна» до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Дані Стягувача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3

Дані Відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Козлова Н. Ю.