Справа № 520/175/14-ц
Провадження № 6/947/1/25
УХВАЛА

17.11.2025

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді - Луняченка В.О.

розглянувши в залі суду в м. Одесі заяву за заявою ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси , шляхом сформування в системі «Електронний суд» 17.11.2022 року , надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №520/175/14-ц виданого Київським районним судом м.Одеси від 11.06.2018 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , щодо виконання рішення суду від 14.12.2015 року, про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року у розмірі 3752236,87 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги заявника обгрунтовані тим, що на цей час відсутні зобов`язання по вказаному кредитному договору, так як кредитодавець задовольнив свою вимогу 27.09.2018 року позасудовим врегулюванням спору шляхом реєстрації права власності на іпотечне майно квартиру АДРЕСА_1 , а тому у відповідності до положень ст. 432 ЦПК України , виконавчий лист про стягнення заборгованості за кредитним договором , не підлягає виконанню внаслідок припинення обов`язку.

Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О.

Згідно довідки архіваріуса Київського районного суду м.Одеси від 08.12.2022 року, цивільна справа № 520/175/14-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором 03.12.2021 року надіслана на адресу Одеського апеляційного суду та станом на день та час постановлення вказаної ухвали повернута не була.

Ухвалою суду від 19.12.022 провадження у справі зупинено до розгляду Одеським апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 14.12.2015 року № 520/175/14-ц.

У звязку із тим, що цивільну справа № 520/175/14-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернуто до Київського районного суду м.Одеси, ухвалою від 12.11.2025 поновлено провадження у справі.

Від заявника надійшла заява про розгляд заяви за його відсутністю.

Також заявник просить розглянути питання про витребування доказів у вигляді витребування у ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», ТОВ « Інвестмент Корпорейшен» та ОСОБА_4 документи щодо фактичного повернення коштів за договорами про відступлення прав вимоги та договорами про розірвання договорів про відступлення прав вимоги.

Судом встановлено, що у січні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договором у розмірі 469440,37 доларів США, що еквівалентно 3752236,87 грн., посилаючись на те, що між позивачем та відповідачами 07 серпня 2006 року був укладений кредитний договір та договори поруки, згідно яких ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, на строк по 07 серпня 2016 року (включно), зі сплатою 14% річних, а ОСОБА_2 , на добровільних засадах, взяла на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 . У зв`язку із несвоєчасним поверненням кредитних коштів та не сплати відсотків за користування кредитними коштами, позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2014 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2015 року заяву ОСОБА_5 задоволено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2014 року скасовано.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року у розмірі 469 440,37 доларів США, що еквівалентно 3 752 236 (три мільйони сімсот п`ятдесят дві тисячі двісті тридцять шість) гривень 87 копійок.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На підставі даного рішення 11.06.2018 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №520/175/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року у розмірі 469 440,37 доларів США, що еквівалентно 3 752 236 (три мільйони сімсот п`ятдесят дві тисячі двісті тридцять шість) гривень 87 копійок.

18.02.2021 року приватним виконавцем, на підставі заяви стягувача була винесена постанова про відкриття виконавчого проваджень ВП №64568302 з примусового виконання виконавчого листа №520/175/14 від 11.06.2018 року, щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 469 440,37 доларів США, правонаступником якого згідно з ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2021 року є ТОВ «Інвестмент Корпорейшн» (стягував). Ухвала суду набрала законної сили 05.02.2021 року.

В ході примусового виконання рішення суду було виявлено, описано, оцінено та звернуто стягнення на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належну ОСОБА_2

21.09.2021 року були проведені електронні торги та за результатом проведення відкритого аукціону з продажу лоту №492848 (1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) переможцем була визнана ОСОБА_6 , яка придбала майно за стартовою ціною, оскільки не знайшлось інших покупців які б запропонували вищу ставку.

22.09.2021 року приватним виконавцем був виданий Акт про проведенні електронні торги на ім`я ОСОБА_6 , а 30.09.2021 року було видано Свідоцтво про придбання майна з торгів.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2021 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 14 грудня 2015 року залишена без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2015 року було скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого був ТОВ «Інвестмент Корпорейшен») заборгованості за кредитним договором №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року у розмірі 469 440,37 доларів США, що еквівалентно 3752236,87 грн. та судових витрат. В цій частині ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого зазначено ТОВ «Інвестмент Корпорейшен») в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого зазначено ТОВ «Інвестмент Корпорейшен») заборгованості за кредитним договором №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року у розмірі 469440,37 доларів США, що еквівалентно 3752236, 87 грн. та судових витрат - відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Інвестмент Корпорейшен» на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі в сумі 2580,75 грн.

При цьому 24.07.2018 АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив ПАТ «ОКСІ БАНК» право вимоги за кредитним договором №014/0014/82/62326, укладеним 07.08.2006 із ОСОБА_1 .

24.07.2018 ПАТ «ОКСІ БАНК» відступив право вимоги за кредитним договором №014/0014/82/62326 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП».

26.07.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_4 уклали договір № 26-07/18/1 про відступлення права вимоги за кредитним договором №014/0014/82/62326 від 07.08.2006 разом з договором поруки від 07.08.2006, укладеним з ОСОБА_2 , а також договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 08.08.2006, укладеним в якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором.

08.12.2020 ОСОБА_4 підписав договір про розірвання договору відступлення права вимоги №26-07/18/1 від 26.07.2018.

В цей же день, 08.12.2020 ТОВ ФК «Укрфінансгруп», повторно відступив право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 іншій юридичній особі, а саме ТОВ «Інвестмент Корпорейшен» по договору відступлення права вимоги N908/12-20.

Між тим, рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 947/37930/21, від 11.10.2022, залишеним в силі постановою Одеського апеляційного суду від 21.03.2023 та постановою Верховного суду від 31.07.2024, було визнано недійсним договір відступлення права вимоги від 26 липня 2018 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Немм О. В. за реєстровим №1365.

16.12.2024 Постановою Одеського апеляційного суду № 757/744/21-ц визнано недійсним договір про розірвання договору відступлення права вимоги № 26-07/18/1 від 26 липня 2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_4 . Визнано недійсним договір відступлення права вимоги № 08-12/20 від 08 грудня 2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшен».

Наслідком визнання недійсним договору про розірвання договору відступлення права вимоги № 26-07/18/1 від 26 липня 2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_4 , визнання недійсним договору відступлення права вимоги № 08-12/20 від 08 грудня 2020 року, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» та TOB «ІНВЕСТМЕНТ КОРПОРЕЙШЕН» та визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 26 липня 2018 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» та ОСОБА_4 - є відновлення фактичного та правового становища сторін цих договорів, яке існувало до укладання вказаних договорів відступлення, будь-яке юридичне значення вказаних договорів відступлення нівельовано за наслідками вирішення судами справ про визнання договорів недійсними.

17.10.2023 приватним виконавцем Колечко Д.М. було відкрито виконавче провадження ВП №73069917 з примусового виконання виконавчого листа № 520/175/14 від 11.06.2018, щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 469 440,37 доларів США, правонаступником якого згідно із ухвалою Київського районного суду м. Одеса Ухвалою Київського районного суду від 19.06.2025 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» ( ).

У звязку із рішенням Одеського апеляційного суду від 12.12.2023 року у червні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про поворот виконання рішення суду, в якій просила постановити ухвалу, якою скасувати акт про проведення електронних торгів від 22.09.2021 року, скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер: 2306, виданий 30.09.2021 року, видавник ОСОБА_7 , повернути 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , яка була продана в рахунок погашення заборгованості на підставі скасованого рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2015 року по справі №520/175/14-ц.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2024 року заява ОСОБА_2 про поворот виконання рішення задоволена частково.

Допущений поворот виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2015 року у справі № 520/175/14-ц, шляхом повернення ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку повороту виконання рішення суду.

Не погодившись з ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду та відмовити ОСОБА_2 у задоволені заяви, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01.04.2025 року скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2024 року та у задоволені заяви ОСОБА_2 про поворот виконання рішення відмовлено.

Колегія суддів зазначила, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що обставини яки були предметом дослідження судом при розгляді заяви про поворот виконання рішення вже були встановлені рішенням Київського районного суду м. Одесі від 20.12.2022 року по справі № 947/28840/21, яким було відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову про визнання електронних торгів недійсними, скасування Акту про проведенні електронні торги від 22.09.2021 року та Свідоцтва про придбання майна з торгів від 30.09.2021 року. Вказане рішення суду набрало законної сили та має преюдиціальне значення про розгляді іншої справи з тими самими сторонами.

Водночас 21.09.2018 року о 18:30:08 державним реєстратором Рубан М.О. КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» здійснено запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 , номер запису про право власності 28112400, на підставі договору іпотеки від 08.09.2006 року.

07.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Рубан Майї Олександрівни, ОСОБА_4 про визнання неправомірної та скасування державної реєстрації права власності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2020 року у справі 520/17221/18, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 25 березня 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправною і скасовано запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 , номер запису про право власності 28112400 від 21.09.2018 року о 18:30:08 державного реєстратора Рубан Майї Олександрівни КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації». Визначено порядок виконання рішення, зазначено, що скасування запису про права власності на квартиру АДРЕСА_1 , є підставою для поновлення відомостей у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що передували скасуванню запису.

Постановою Верховного Суду від 11 травня 2022 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 березня 2021 року скасовані в частині задоволених позовних вимог та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Згідно ч.1,2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані конституційні положення знайшли своє продовження у ЦПК України, а також у Законі України "Про судоустрій і статус суддів". Так, частинами першою, другою статті 18 ЦПК України та частинами другою, четвертою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" регламентовано, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відтак, забезпечення виконання судових рішень покладається, у тому числі, на суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяють реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

На важливість належного виконання судових рішень неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Так, за позицією Конституційного Суду України, висловленою у рішенні від 15 травня 2019 року N 2-р (II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України (абзац 15 пункту 3 мотивувальної частини рішення від 07 травня 2002 року N 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 пункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 23 листопада 2018 року N 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого статті 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року N 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статті 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Конституційний Суд України, взявши до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні висновки щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України", заява N 60750/00; пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України", заява N 6318/03; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia", заява N 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява N 40450/04).

Таким чином на день розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа ,№520/175/14-ц виданого Київським районним судом м.Одеси від 11.06.2018 року, таким що не підлягає виконанню на виконання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. знаходиться виконавче провадження ВП №73069917 з примусового виконання виконавчого листа № 520/175/14 від 11.06.2018, щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 469 440,37 доларів США, правонаступником якого згідно із ухвалою Київського районного суду м. Одеса Ухвалою Київського районного суду від 19.06.2025 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП».

Рішення суду від 15.04.2015 року у справі № 520/175/14, в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року у розмірі 469 440,37 доларів США, є чинним та підлягає виконанню.

Заявлені вимоги стосовно визнання виконавчого листа таким що не підлягають виконанню обгрунтовані тим, що з моменту позасудового задоволення кредитодавцем 27.09.2018 року своєї вимоги шляхом реєстрації права власності на іпотечне майно, припинено зобов`язання по стягненню заборгованості по кредитному договору, яке забезпечено іпотекою.

Однак, у даному випадку суд не погоджується із наявністю встановленого факту , так як під час виконання вказаного рішення суду 21.09.2021 року було звернуто стягнення на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належну ОСОБА_2 .

Посилання заявника про наявність позасудового звернення стягнення на іпотечне майно у порядку стягнення заборгованості по тому ж самому кредитному договору №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року , судом не може прийматись до уваги враховуючи, що право власності на іпотечне майно за адресою: АДРЕСА_4 , перереєстроване 21.09.2018 року за ОСОБА_4 , який не є кредитодавцем по вказаному кредитному договору, а Договір про відступлення права вимоги від 26 липня 2018 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» та ОСОБА_4 визнано у судовому порядку недійним.

При розгляді питання , пов`язаного із розглядом процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах ( Розділ VI ЦПК України ) до яких відноситься і положення ст. 432ЦПК України, суд не може вирішувати наявний спір, стосовно припинення зобов`язань, а лише визначається із наявними фактами, яки дозволяють вирішувати процесуальні питання, пов`язані із виконанням рішень суду.

Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року, справа №761/36873/18, було зроблено правовий висновок про ефективність способу захисту прав боржника шляхом визнання зобов`язання припиненим, а також зазначено наступне: «Діючи добросовісно та обачливо, відповідач у цій справі повинен був застосувати заходи досудового врегулювання та звернення стягнення на предмет іпотеки таким чином, щоб вартість предмета іпотеки повністю або в більшій частині погасила заборгованість за кредитним договором, розуміючи, що наступні будь-які вимоги в цих правовідносинах будуть неможливі. Неможливість наступних вимог кредитора до боржника за змістом норми закону, чинної на той момент, і таких фактичних обставин, які встановлено в цій справі, свідчить про припинення зобов`язання боржника у кредитних правовідносинах виконанням. У зазначеному випадку неможливість пред`явлення наступних вимог у будь-якому обсязі до боржника свідчить про неможливість подальших правовідносин між кредитором та боржником, а тому потрібно зробити висновок, що зобов`язання боржника у таких кредитних правовідносинах припиняється» ( п. 9.28 Постанови).

Таким чином, на думку суду , питання встановлення факту припинення зобов`язань слід розглядати у окремому процесу, із залученням в якості сторін наявного кредитора (діючого правонаступника) а також особу , у власність якої перейшло право власності на іпотечне майно.

Враховуючи викладене та керуючись ст. , 353, 432 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа №520/175/14-ц виданого Київським районним судом м.Одеси від 11.06.2018 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3752236,87 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Повна ухвала суду виготовлена 19.11.2025.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя В. О. Луняченко