Провадження № 2/512/541/25
"20" листопада 2025 р.
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

Суддя Савранського районного суду Одеської області Брюховецький О.Ю. розглянувши можливість відкриття провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу житлового будинку дійсним,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2025 до суду надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу житлового будинку дійсним.

Згідно зі статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статей 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючого суддю Брюховецького О.Ю. та передано йому вказану справу.

Позивач вказав, що 01.05.2018 між сторонами був укладений договір купівлі продажу, за яким вони досягли домовленості про те, що ОСОБА_2 продає житловий будинок ОСОБА_1 за 80000,00 грн.

Будинок розташований по АДРЕСА_1 .

Крім того, позивач стверджує, що сплатив відповідачу зазначену суму та вселився в будинок. Відповідач в свою чергу пообіцяв, що вказаний договір купівлі-продажу буде посвідчено нотаріально в строк до 01.08.2018.

Однак, позивач зазначив, що ОСОБА_2 вказану домовленість про посвідчення договору нотаріально не виконав та виїхав зі свого постійного місця проживання до російської федерації.

Разом з тим, ОСОБА_1 стверджує, що на прохання позивача приїхати до нотаріуса, або надати довіреність на вчинення дій щодо нотаріального оформлення договору відповідач не реагує. Крім того, ОСОБА_2 повідомив відповідача, що оформленням договору займатися не буде.

Так, позивач посилається на те, що з об`єктивних причин початком повномасштабного вторгнення РФ до України участь ОСОБА_3 в нотаріальному оформлені стала неможливою. У зв`язку з цим він просить суд визнати договір купівлі-продажу дійсним.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви суддя приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до вимог ЦПК України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає вона вимогам, встановленим в статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Вказана процесуальна вимога забезпечує можливість суду та інших учасників процесу отримати повну інформацію про фактичні підстави позову, що є необхідним для здійснення належного судового розгляду.

У цьому зв`язку слід зазначити, що позивачем у поданій позовній заяві не наведено належного обґрунтування обставин щодо ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину, що є невід`ємною умовою для розгляду вимоги про визнання договору дійсним.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач зазначає про те, що договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений не через відмову чи ухилення однієї зі сторін, а у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ до України. Тобто, наведені обставини свідчать не про ухилення сторони від нотаріального посвідчення правочину, а про об`єктивну неможливість його оформлення у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України, суд може визнати договір дійсним лише у випадку, якщо одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, за умови що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов і відбулося повне або часткове виконання договору. Відсутність ознак умисного ухилення від посвідчення договору виключає можливість застосування цієї норми.

Крім того, долучена до позову розписка від 01.05.2018 складена лише ОСОБА_2 . З огляду на це, розписка не містить даних про укладення правочину між сторонами, що брали участь у домовленості.

У позовній заяві не зазначено, у кого зберігається оригінал розписки та інші документи, копії яких додані до позову.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року, судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання недійсними угод про відчуження майна та дійсними - у випадках, передбачених частини 2 статті 47 ЦК.

Суд вважає, що позов про визнання правочину дійсним - це різновид позову про визнання права, можливість пред`явлення якого випливає із пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, позов про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - це різновид позову про визнання права, а більш конкретно - про визнання факту виникнення, існування, зміни або припинення правовідносин. Якщо суд в рішенні визнав цей факт, а рішення набрало законної сили, питання про виникнення, існування, зміну чи припинення правовідносин стає безспірним.

Оскільки позивач, звернувшись до суду з позовом про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, фактично бажає підтвердити своє право власності на нерухоме майно, то ця вимога є вимогою майнового характеру.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем судовий збір справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру від прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 176 ЦПК України ціна позову визначається:

2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна;

9) у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу позивача, що ціна позову має бути визначена виходячи з суми дійсної вартості спірного нерухомого майна, на час звернення до суду, однак висновок про оцінку нерухомого майна в матеріалах позовної заяви відсутній.

При подачі позовної заяви до суду позивачем не зазначено ціну позову, та судовий збір сплачено у розмірі 1212,00 грн (квитанція №17 від 17.11.2025).

Разом з тим, предметом позову, виходячи зі змісту позовної заяви, є майнова позовна вимога про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним.

Так, матеріали справи не містять нормативно грошової оцінки житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з частиною 1 статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Таким чином, позовна вимога про визнання договору купівлі продажу житлового будинку дійсним, у розумінні змісту даної статті є майновою вимогою, тобто судовий збір підлягає сплаті за ставкою, встановленою для позовних заяв майнового характеру (ухвала Верховного Суду від 04.03.2019 року у справі №923/441/18).

За змістом пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності або про його витребування - вартістю майна.

Таким чином, судовий збір за подання до суду позовної вимоги про визнання права власності, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

З огляду на викладене позивач при поданні позову до суду та визначенні ціни позову, повинен був врахувати нормативно-грошову оцінку (вартість) житлового будинку та сплатити судовий збір за позовну вимогу про визнання права власності, як вимогу майнового характеру, за ставкою, передбаченою п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» - 1 відсотка ціни позову (нормативно-грошової оцінки житлового будинку), але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу для виконання вимог частини 4 статті 177 ЦПК України необхідно сплатити судовий збір за позовну вимогу визнання договору купівлі продажу житлового будинку дійсним, виходячи із нормативно-грошової оцінки (вартості) цього житлового будинку встановлену на дату звернення до суду з позовною заявою.

За правилами, передбаченими статтями 5, 11, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім того, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлених законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Суд зауважує, що для ефективного судового захисту цивільного права або інтересу важливим також є обраний особою спосіб захисту, який має відповідати природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру незаконного посягання та бути ефективним.

Таким чином, позивачу необхідно долучити до матеріалів справи всі докази, які підтверджують викладені ним в позові обставини щодо наявності між ним та відповідачем спору про право власності.

Крім того, в позові не вказано, чи були зроблені в даному будинку будь які добудови чи перебудови.

Так як зміст позову - це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права (ст. 16 ЦК України) не указано як порушені права позивача саме відповідачем. Немає посилання на докази ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору, який позивач просить визнати дійсним. Немає відмови нотаріальної контори чи іншого органу, які підтверджує порушення прав позивача. При тому, що нотаріус згідно гл.2 п.1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, приймає для вчинення правочину про відчуження договір купівлі - продажу, зареєстрований на біржі, укладений відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав. Не роз`яснено чому позивачем не отримано саме постанову нотаріуса про відмову (якщо він звертався до нотаріуса). Не роз`яснено чому позивач вважає, що він є власником житлового будинку, при тому, що вважає, що договір не є дійсним.

Також позивачем, у порушення пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України, не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта відповідача ОСОБА_2 , що унеможливлює його належну ідентифікацію, перевірку громадянства та місця реєстрації.

Суд враховує, що наведені відомості мали бути відомі позивачу, якщо він дійсно укладав із відповідачем домовленість про відчуження житлового будинку та погоджував усі істотні умови договору купівлі-продажу.

Відсутність таких даних свідчить як про неможливість належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, так і про неможливість витребування інформації щодо перетину ним державного кордону, оскільки відповідні запити до Державної прикордонної служби України можуть бути здійснені лише за наявності повних анкетних даних особи, зокрема дати народження та відомостей про громадянство.

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, а саме, не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача, як учасників справи, або підтвердження про їх відсутність, чи необізнаність позивача про їх наявність з огляду на те, що у поданій до суду позовній заяві вказана інформація взагалі відсутня (п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Зазначене не дає підстав суду зробити висновок про належне оформлення позовної заяви у відповідності до статей 175, 177 ЦПК України.

Так, для усунення недоліків позовної заяви позивачу слід надати позовну заяву та її копію, оформлену з дотриманням вимог пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України, із зазначенням, адреси електронної пошти та електронного кабінету або підтвердження про їх відсутність, чи необізнаність позивача про їх наявність.

Згідно частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зважаючи на зазначені недоліки позовної заяви, суд вважає за необхідне залишити її без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

На підставі вищевикладеного, цивільний позов позивача ОСОБА_1 , необхідно залишити без руху і надати йому строк для усунення вищевказаних недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 175-177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу житлового будинку дійсним залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали, для усунення зазначених недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі, якщо він у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 ЦПК України, позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

У разі невиконання ухвали суду, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернена.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ю. Брюховецький