Провадження №6/523/310/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участі секретаря Дзюби Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №21 в місті Одесі заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО», зацікавлені сторони: стягувач: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржник: ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Пересипського районного суду міста Одеси 07.08.2025р. через підсистему «Електронний суд» з заявою звернулось «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ-КРЕДО»(надалі ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» про заміну стягувача як правонаступника після АТ «Дельта Банк», посилаючись на те, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 25.03.2021р. було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2658890,46 т судові витрати в розмірі 39883,36 грн. 05.08.2020р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» було укладено договір про відступлення прав вимоги №2299/К, відповідно до якого ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» набуло право вимоги за кредитним договором №0 від 10.11.2006р.

Від представника аявника в матеріалах заяви є клопотання про розгляд справи без його участі, в якій він зазначив, що підтримує заявлені вимоги в повному обсязі.

В судове засідання інші учасники процесу не з`явилися, про розгляд заяви повідомлялися належним чином та своєчасно, їх неявка в силу ч.3 ст.442 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2021 року по справі №523/17544/219 позов ПАТ «Дельта банк`задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №0 від 10.11.2006р. в розмірі 2658890,46 грн та сплачені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 39883,36 грн.

05.08.2020р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» укладено Договір №2299/К про відступлення прав вимоги, який посвідчено приватним нотаріусом Київсього міського нотаріального округу Черленюх Л.В., відповідно до кого ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» набуло право вимоги за кредитним договором №0 від 10.11.2006р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до Закону України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів»» щодо зміни найменування місцевих загальних судів, з 25 квітня 2025 року Суворовський районний суд міста Одеси перейменовано на Пересипський районний суд міста Одеси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до положень ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові ВС від 19.02.2020р. по справі №2-3897/10.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

Отже, із змісту вказаних норм видно, що можлива заміна стягувача на його правонаступника, тому подана заява про заміну первісного стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» є обґрунтованою та законною, тому підлягає задоволенню.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, тому суд відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, а також враховуючи, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, приймаючи до уваги, що судове рішення, на підставі якого був виданий виконавчий лист, не виконано і не втратило своєї законної сили, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО» в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 260,261, 353, 354,442 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО».

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» () на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» (, місцезнаходження: вул. Ярославів Вал, 13/2, літ.Б, м. Київ, 01054) на виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси по справі №523/17544/19 від 25.03.2021 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Суддя: В.К. Кисельов

Повний текст ухвали складено та підписано 17.11.2025 року