Справа №672/974/25
Провадження №2/672/720/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., представниці позивача адвоката Муравської О.М. розглянувши в порядку спрощеного провадження, з викликом сторін, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городка цивільну справу №672/974/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Факторинг партнерс» звернулося в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитними договорами, вказавши суду, що відповідно до укладених кредитних договорів №071 від 04.03.2021 р. та № від 22.02.2021 р. відповідачка отримала визначені суми коштів.

Однак всупереч підписаним угодам, відповідачка не виконала умови договорів, не сплатила відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснила повне погашення позики, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості.

Ухвалою від 16.09.2025 було відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення сторін (а.с.94).

Ухвалою від 06.10.2025 р. задоволено клопотання представника позивача та постановлено проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також витребувано докази з АТ КБ «ПриватБанк».

В судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 94028 грн. 35 коп., з яких:- за кредитним договором №071 від 04.03.2021 р. в розмірі 55118 грн. 36 коп., яка складається з 4199 грн. 40 коп. заборгованості за тілом кредиту, 50918 грн. 96 коп. заборгованості за процентами; - за кредитним договором № від 22.02.2021 р. в розмірі 38909 грн. 99 коп. яка складається з: 2999 грн. 99 коп. заборгованості за тілом кредиту; 35910 грн. 00 коп. заборгованості за відсотками, а також судові витрати по справі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, проте її представник направив на адресу суду відзив, в якому просить розглянути справу за його та відповідачки відсутності. У поданому відзиві на позов, представник відповідача заперечив позовні вимоги у повному обсязі. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази укладення кредитних договорів та їх підписання відповідачкою; відсутні докази перерахування кредитних коштів відповідачці; відсутні докази щодо отримання позивачем права вимоги по спірних кредитних договорах. Крім того просить застосувати до позовних вимог ТОВ «Факторинг партнерс» загальний строк позовної давності.

Суд, заслухавши представницю позивача, оголосивши відзив представника відповідачки, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.03.2021 р. №071.

Судом об`єктивно встановлено, що 04.03.2021 р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» був укладений кредитний договір (а.с.8-10).

Відповідно до п.1.1 Договору, за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4200 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил.

Згідно 1.2-1.3 Договору, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.

Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Згідно п.1.4.2 Договору, в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Відповідно до п.1.9 Договору, граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Факторинг партнерс», за кредитним договором №071 від 04.03.2021 р., заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 65 103 грн. 28 коп., яка складається з: 4199 грн. 40 коп. заборгованості за тілом кредиту; 60903 грн. 38 коп. заборгованості за відсотками (а.с.44).

З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» за кредитним договором №071 від 04.03.2021 р., вбачається, що відповідачка частково погасила заборгованість шляхом внесення одного платежу в загальній сумі 2109 грн.(а.с.36-37).

Представник позивача, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, у своїй позовній заяві просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 55118 грн. 36 коп., яка складається з 4199 грн.40 коп. заборгованості за тілом кредиту, 50918 грн. 96 коп. заборгованості за процентами.

01.12.2021 р. між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №1-12, у відповідності до умов якого, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» передає (відступає) ТОВ «Вердикт капітал» за плату, а ТОВ «Вердикт капітал» приймає належні ТОВ «Служба миттєвого кредитування» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і боржниками (а.с.46-50).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Вердикт капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі: 35148 грн. 54 коп. (а.с. 51).

10.01.2023 р. між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір про відступлення права вимоги №10-01/2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Вердикт капітал» передає (відступає) ТОВ «Коллект центр» за плату, а ТОВ «Коллект центр» приймає належні ТОВ «Вердикт капітал» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с.56-59).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників Договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі: 65103 грн. 28 коп. (а.с. 62).

18.02.2025 р. між ТОВ «Коллект центр» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір про відступлення права вимоги №18-02/25, у відповідності до умов якого, ТОВ «Коллект центр» передає (відступає) ТОВ «Факторинг партнерс» за плату, а ТОВ «Факторинг партнерс» приймає належні ТОВ «Коллект центр» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с.71-72).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників Договору про відступлення права вимоги №18-02/25 від 18.02.2025 ТОВ «Факторинг партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі: 65103 грн. 28 коп. (а.с. 79).

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.02.2021 р. №/1.

Судом об`єктивно встановлено, що 22.02.2021 р. між ОСОБА_3 та ТОВ «ІНФІНАНС» був укладений кредитний договір (а.с.16-17).

Відповідно до основних умов Договору, розмір кредиту 3000 грн. Строк користування кредитом 14 днів. Строк дії договору 3 роки.

Відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації.

Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 735, 00 грн., за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації.

Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75 % за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Факторинг партнерс», за кредитним договором № від 22.02.2021 р., заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 38 909 грн. 99 коп., яка складається з: 2999 грн. 99 коп. заборгованості за тілом кредиту; 35910 грн. 00 коп. заборгованості за відсотками (а.с.45).

Згідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Вердикт капітал» відповідачкою 11.03.2021 р. було частково погашено заборгованість за вказаним кредитним договором в розміні 1102 грн. 51 коп. (а.с.38)

22.06.2022 р. між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №22/06-22, у відповідності до умов якого, ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ІНФІНАНС» і боржниками (а.с.52-55).

Відповідно до п.1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників Договору факторингу №22/06-22 від 22.06.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі: 38909 грн. 99 коп. (а.с. 54).

23.05.2023 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу №23/05/24, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передає (відступає) ТОВ «Факторинг партнерс» за плату, а ТОВ «Факторинг партнерс» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с.63-67).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників Договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 ТОВ «Факторинг партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі: 38909 грн. 99 коп. (а.с. 70).

Відповідачка зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладених угод не виконала в зазначений строк, а згідно ст.526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином...

Проте відповідачка не повернула суму позик, тим самим порушила умови договору.

У ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Ч.1 ст.634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Ч.1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення із відповідачки заборгованості за кредитним договором №071 від 04.03.2021 р. та за кредитним договором № від 22.02.2021 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд відхиляє заперечення представника відповідачки про те, що вона ніби то не укладала вказані кредитні договір, виходячи із такого.

У вищевказаних кредитних договорах, містяться підписи відповідачки, виконані електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) (набір цифрової комбінації) та зазначенням дати та часу його накладення.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03вересня 2015року №675-VIII (далі Закон №675-VIII).

Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст. 3 Закону №675-VIII).

Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст. 11 Закону №675-VIII).

Згідно із ч. 6 ст.11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.8 ст.11 Закону №675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Ст.12 Закону №675-VIII визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Таким чином суд не погоджується із твердженнями представника відповідачки про те, що вона ніби то не укладала вказані кредитні договори.

Крім того суддя критично ставиться до заперечень представника відповідачки про те, що їй ніби то не були перераховані вищевказані кредитні кошти, адже представник відповідачки в підтвердження своїх заперечень не надав будь якого доказу, наприклад виписки по банківському рахунку, з якого б можна було побачити, що вона дійсно не отримувала жодних коштів від позивача.

В той же час з витребуваних судом доказів з АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що 04.03.2021 р. на банківську картку відповідачки було зараховано кошти в розмірі 4200 грн., тобто відповідно до умов кредитного договору №071 від 04.03.2021 р. Крім того 22.02.2021 р. на іншу банківську карту відповідачки були зараховані кошти в розмірі 3000 грн., тобто у відповідності до умов кредитного договору від 22.02.2021 р. №. З вказаних виписок по банківських рахунках також вбачається, що відповідачка, після зарахування їй кредитних коштів, одразу знімала готівку з банкомату, а тому їй було відомо про те, що їй були зараховані відповідні кошти(а.с.147-150).

Більше того, в матеріалах справи наявні копії відповідних довідок ТОВ «Вей фор пей» та сервісу онлайн платежів ipay.ua, з яких вбачається, що на різні банківські картки відповідачки були зараховані коти в розмірі, визначеними вказаними вище кредитними договорами (а.с.33-35).

Також судом береться до уваги той факт, що відповідачкою частково було погашено заборгованості за кредитними договорами. Зокрема за кредитним договором №071 від 04.03.2021 р. відповідачкою 24.03.2021 р. було частково погашено заборгованість в сумі 2109 грн. За кредитним договором № від 22.02.2021 р. відповідачка 11.03.2021 р. частково погасила заборгованість в розмірі 1102 грн. 51 коп., що свідчить про визнання відповідачкою факту укладення кредитних договорів та отримання нею кредитних коштів.

Щодо тверджень представника відповідачки відносно того, що в матеріалах справи відсутні докази про отримання позивачем права вимоги по спірних кредитних договорах, то суд критично оцінює вказане твердження, оскільки в матеріалах справи наявні копії усіх договорів відступлення права вимоги (факторингу), актів прийому-передачі, реєстрів боржників, відповідно до яких позивач набув права вимоги до відповідачки за вказаними кредитними договорами.

Щодо заяви представника відповідачки про застосування наслідків спливу строків позовної давності при розгляді вказаної справи, то суд приходить до такого висновку.

Як зазначає представник відповідачки у своїй заяві, позивачем пропущено строк подачі позову до суду, а тому з урахуванням положень ст.257 ЦПК України, відповідно до якого загальна позовна давність складає три роки, суд повинен відмовити в задоволенні позову, оскільки пропущений строк позовної давності.

Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вищевказаний карантин введений Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року.

Згідно Постанови Кабінету міністрів України від 27.06.2023 р. №651, з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено.

Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, 19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Однак, згідно ЗУ «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було виключено. Даний закон набрав чинності 04.09.2025 р.

Таким чином, строки позовної давності у вказаній справі не сплинули, а тому суд приходить до висновку про безпідставність заяви представника відповідачки про застосування наслідків спливу строків позовної давності у вказаній цивільній справі.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сплачений судовий збір.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд приходить до висновку про необхідність їх часткового стягнення з відповідачки на користь позивача.

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України: Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 02.07.2024 року, предметом якого є надання юридичної допомоги позивачу в цілому, а не у конкретній справі (а.с.84-85).

Також долучено копію акту про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 р. на суму 25000 грн. (а.с.88).

Отже, складання типової позовної заяви та оформлення додатків до неї, було оцінено у 25000 грн. При цьому ціна позову становить 94028 грн. 35 коп.

Суд вважає таку вартість послуг з правничої допомоги вочевидь завищеною.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові ВС від 18.03.2021 року у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 року у справі № 910/12591/18 визначено наступне: Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/ дії/бездіяльність обох сторін.

З врахуванням рівня складності вказаної справи, обсягу виконаних робіт (складання типової позовної заяви), враховуючи ціну позову, середній рівень цін на аналогічні послуги на ринку юридичних послуг, суд приходить до висновку про можливість стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» () 94028 грн. 35 коп. (дев`яносто чотири тисячі двадцять вісім грн. 35 коп.), з яких:

- за кредитним договором №071 від 04.03.2021 р. суму заборгованості в розмірі 55118 грн. 36 коп., яка складається з 4199 грн. 40 коп. заборгованості за тілом кредиту, 50918 грн. 96 коп. заборгованості за процентами;

- за кредитним договором № від 22.02.2021 р. в розмірі 38909 грн. 99 коп. яка складається з: 2999 грн. 99 коп. заборгованості за тілом кредиту; 35910 грн. 00 коп. заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» () судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» () витрати на правничу допомогу в сумі - 10000 грн. 00 коп. (десять тисяч гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження. якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс», 03150, вул. Гедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м. Київ, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 .

Суддя: