Справа № 703/4402/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого-судді Прилуцького В.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить: стягнути з ТОВ «Експрес Страхування» несплачене страхове відшкодування, в розмірі 62000 грн.,10000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

У обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07 листопада 2024 рокупо вул. Незалежності, 75 в м. Сміла сталася дорожно транспортна пригода між транспортим засобом Nissan Note під її керуванням та транспортним засобом Mercedes Benz/GLE, під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якого належний їй автомобіль зазнав пошкоджень, а вона матеріальних збитків. Зазначає, що винуватець ДТП ОСОБА_2 телефонував до представника страхової компанії ОСОБА_3 та повідомив про настання страхового випадку, вона в свою чергу просила надіслати фото з місця ДТП та надала дозвіл на те щоб перемістити автомобілі і на те щоб вона з іншим учасником ДТП поїхали на СТО для визначення розміру збитків. 13 листопада 2024 року з дозволу працівника страхової компанії автомобіль було залишено на СТО для усунення пошкоджень отриманих внаслідок ДТП. Однак кошти від страхової компанії не надійшли. 04 грудня 2024 року вона направила складені повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування.

Листом від 13 грудня 2024 року ТДВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» відмовило у сплаті регламентної виплати на підставі ст. 37.1.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки автомобіль було відновлено до огляду представником страхової компанії.

Ухвалою судді від 18 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник позивачки просив суд проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає та просить суд відмовити у його задоволенні. Заперечення на позов мотивовані тим, що 04 грудня 2024 року від позивачки до ТДВ «Експрес Страхування» було отримано повідомлення про дорожньо транспортну пригоду, яка мала ознаки страхової, яка сталася 07 листопада 2024 року. З метою визначення розміру страхового відшкодування ТДВ «Експрес Страхування» звернулось до незалежного експерта авто товарознавця ОСОБА_4 для виконання авто товарознавчого дослідження. 14 грудня 2024 року експерт оглянув автомобіль Nissan Note та за результатами огляду було складено протокол огляду ТЗ, відповідно до якого було зазначено що автомобіль на момент огляду вже відремонтовано.

Оскільки позивачкою було надано для огляду відремонтований автомобіль відповідач на підставі ст. 37 МТСБУ відмовив у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з незбереженням транспортного засобу у стані після настання дорожньо-транспортного пригоди до огляду вказаного транспортного засобу аварійним комісаром.

Беручи до уваги той факт, що позивачка не виконала покладені на неї обов`язки за ст. 33 та ст. 34 Закону України №1961-IV щодо зберігання пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (МТСБУ) представник, ТДВ «Експрес Страхування» вважає, що вмотивовано відмовило у відшкодуванні шкоди позивачці на підставі п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України №1961 IV.

Третя особа ОСОБА_2 надав до суду пояснення відповідно до яких зазначає, що обставини викладені у позовній заяві відповідають дійсності та він повідомляв телефоном представника страхової компанії про настання страхового випадку, з дозволу представника він та позивачка звернулись на СТО для визначення розміру збитків та в подальшому автомобіль було відремонтовано.

Врахувавши позицію сторін, викладену письмово, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 07 листопада 2024 рокупо вул. Незалежності, 75 в м. Сміла сталася дорожно транспортна пригода між транспортим засобом Nissan Note д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортним засобом Mercedes Benz/GLE д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок чого автомобіль позивачки зазнав пошкоджень, а власниця матеріальних збитків.

Позивачка зазначає, що ДТП сталось о 13 год. 20 хв., а о 14 год. 06 хв. ОСОБА_2 по телефону повідомив менеджера ТДВ «Експрес Страхування», яка оформляла йому страховий поліс ОСОБА_5 про настання страхового випадку. Зазначає, що за її вказівками нею та ОСОБА_2 було здійснено фіксування пошкоджень автомобіль шляхом фотографування, складено євро протокол та з її дозволу належний їй автомобіль було доставлено до СТО для визначення розміру суми збитків та усунення пошкоджень.

Позивач зазначила і те, що після проведеного ремонту ОСОБА_6 трубку вже не барала, а їй на вайбер від ОСОБА_7 надійшло сповіщення, в якій було зазначено який перелік документів необхідно надіслати для реєстрації страхового випадку. 04 грудня 2024 року вона направила на адресу страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування.

Оскільки відповідач до цього часу не сплатив їй кошти за проведений ремонт автомобіля то була змушена звернутись до суду.

Як вбачається з копії євро протоколу від 07 листопада 2025 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зафіксували дорожньо транспорту пригоду, що сталась під їх керуванням 07 листопада 2024 року о 13 год. 20 хв.

Відповідно до копії полісу № 219615692 транспортний засіб Mercedes Benz/GLE д.н.з. НОМЕР_2 , застрахований у ТДВ «Експрес Страхування». Термін дії договору з 27 лютого 2024 року по 26 лютого 2025 року включно.

З копії повідомлення про подію від потерпілого по полісу ОСЦПВ № ЕР 219615692 від 27 лютого 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 повідомила ТДВ «Експрес Страхування» 04 грудня 2025 року про те, що 07 листопада 2024 року о 13 год. 00 хв. по вул. Незалежності, 60 в м. Сміла відбулася дорожньо транспорта пригода.

З копії повідомлення про подію від страхувальника по полісу ОСЦПВ № ЕР 219615692 від 27 лютого 2024 року, вбачається, що ОСОБА_2 повідомив ТДВ «Експрес Страхування» про те, що 07 листопада 2024 року о 13 год. 00 хв. по вул. Незалежності, 60 в м. Сміла відбулася дорожньо транспорта пригода.

З копії заяви про стархове відшкодування вбачається, що ОСОБА_1 04 грудня 2024 року звернулась до ТДВ «Експрес Страхування» із заявою про виплату відшкодування у зв`язку із дорожньо транспортною пригодою, яка сталась 07 листопада 2024 року о 13 год. 20 хв. по вул. Незалежності, 75 (80) в м. Сміла.

Листом № 0003652/10/3-4.24.01911 від 13 грудня 2024 року ТДВ «Експрес Страхування» відмовило ОСОБА_1 у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) у зв`язку з неможливістю встановити розмір шкоди заподіяної в результаті ДТП від 07 листопада 2024 року.

Правовідносини сторін регулюються ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон).

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позивачка просить суд стягнути з ТДВ «Експрес Страхування» на її користь несплачене страхове відшкодування в розмірі 62000 грн., вважаючи відмову відповідача у такій виплаті незаконною.

Відповідно до пункту 33.1.4. статті 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Крім того, відповідно до Закону водій, причетний до ДТП, зобов`язаний надати письмове повідомлення про ДТП, оскільки згідно п. 34.2 ст.34 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Із копії повідомлення про подію від потерпілого по полісу ОСЦПВ № ЕР № 219615692 від 27 лютого 2024 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 повідомила страхову компанію ТДВ «Експрес Страхування» про те, що 07 листопада 2024 року о 13 год. 00 хв. за адресою м. Сміла вул. Незалежності, 60 відбулася дорожньо транспортна пригода лише 04 грудня 2025 року.

Крім того 04 грудня 2025 року позивачкою ОСОБА_1 до страхової компанії було подано і заяву про страхове відшкодування та заяву на огляд ТЗ.

Відповідач зазначає, що позивачці було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки на момент прибуття експерта для встановлення факту ДТП, причин та обставин її настання та розмір шкоди, транспортний засіб «Nissan Note» р.н. НОМЕР_1 вже було відновлено, що унеможливило встановлення розміру шкоди завданої в результаті ДТП від 07 листопада 2024 року.

Позивачка ОСОБА_1 , як у позовній заяві так і у відповіді на відзив зазначає, що вона разом із винуватцем ДТП ОСОБА_2 одразу після ДТП о 14 год. 06 хв. повідомили представника ТДВ «Експрес Страхування» Яременко Т., за телефоном , яка надала їм вказівки щодо подальших дій та дозволила провести ремонт транспортного засобу, тому вважає, що вимоги щодо повідомлення страхової компанії дотримані, а транспортний засіб відремонтовано виключно через дозвіл співробітника страхової компанії.

На підтвердження своєї позиції щодо повідомлення страхової компанії позивачка до позовної заяви надала роздруківку переписки у месенджері «Viber» із Бояриновою Анною.

З копії страхового полісу ЕР № 219615692 вбачається, що в ньому зазначено дії при настанні страхового випадку. Зокрема: з місця події слід зателефонувати на лінії підтримки СК «Експрес Страхування» за одним із номерів: 0 800 50 23 00; НОМЕР_3 ; 044 59 48 700 та діяти згідно інструкції оператора; викликати відповідні служби; зафіксувати інформацію про інших учасників події; протягом 3 х робочих днів завітати до сервісного центру СК «Експрес Страхування» для оформлення документів, огляду авто, оцінки збитків. Зазначений порядок дій і при використанні паперового Європротоколу: заповнити, підписати, розділити бланк Європротоколу між підписантами, зробити фото та передати фото і Європротокол до страхової компанії. Крім того зазначені цілодобові гарячі лінії підтримки при ДТП: 0 800 502 300; 073 07 388 17; 044 59 48 700.

З оглянутої копії полісу обов`язкового стархування не вбачається, що страхувальник у випадку настання страхового випадку може зателефонувати на номер 067 55 04 571, який зазначає позивачка, як номер працівниці страхової компанії, яку вона та ОСОБА_2 повідомила про ДТП. Даний контактий номер відсутній у старховому полісі як лінії підтримки чи гарячої лінії ТДВ «Експрес Страхуваня».

Відповідно посилання позивачки на те, що про настання страхового випадку страхову компанію було повідомлено одразу після ДТП шляхом телефонного дзвінка представниці страхової компанії, не підтверджуються матеріалами справи та у відповідності до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не може вважатись офіційним письмовим повідомленням про настання страхового випадку.

Крім того, суд зазначає і те, що в матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази, як повідомлення представниці страховї компанії Яременко Т. так і того, що вона надала дозвіл позивачці на здійснення ремонту пошкодженого внасдіок ДТП транспортного засобу. Докази того, що ОСОБА_10 є співробітницею ТДВ «Експрес Страхування», яка має повноваження на отримання повідомлень про ДТП, їх оформлення, а також надання консультацій щодо дій після ДТП матеріалаи справи також не містять.

Що стосується наданих позивачкою роздруківок із «Viber» на які вона посилається, як на повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку, суд зазначає наступне.

Суд оглянув надані позивачкою роздруківки переписки з месенджеру «Viber» з яких вбачається, що абонент записаний як ОСОБА_11 29 листопада 2024 року надсилає інформацію щодо фіксації страхового випадку, у відповідь на зазначене повідомлення було відправлено фотокопії паспорту, РНОКПП позивачки, свідоцтва про реєстрацію транспортного засбу, посвідчення водія позивачки, полісу, євро протоколу та фотографії транспортного засобу.

Початок наданої позивачкою переписки датований 29 листопада 2024 року, а дорожньо транспортна пригода сталась 07 листопада 2024 року, відповідно твердження позивачки про те, що вона разом із винуватцем ДТП повідомили страхову компанію про настання страхового випадку 07 листопада 2024 року не підтверджується матеріалами справи.

Крім того, суд звертає увагу і на те, що відповідно до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачем було надано письмове повідомлення до відповідача ТДВ «Експрес Страхування» про настання страховго випадку, рініше аніж 04 грудня 2024 року.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, письмове повідомлення позивачкою відповідача про настання страхового випадку, який стався 07 листопада 2024 року було здійснено 04 грудня 2024 року. Цього ж дня нею було подано заяву до страхової компанії на огляд ТЗ.

З листа ТДВ «Експрес Страхування» вбачається, що після отримання від ОСОБА_1 заяви про дорожньо транспортну пригоду від 04 грудня 2024 року, страхова компанія впродовж передбаченого законом терміну направила до місця знаходження транспортного засобу, зазначеного позивачкою експерта ОСОБА_4 . Станом на дату огляду 14 грудня 2024 року автомобіль марки «Nissan Note» реєстраційний номер НОМЕР_1 вже було відновлено.

Згідно з п. 33.3 ст. 33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до ДТП, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Відповідно до матеріалів справи транспортний засіб «Nissan Note» реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на момент огляду, залученим страховою компанією експертом, було відремонтовано та ОСОБА_1 повідомила страхову компанію про страховий випадок вже після того, як було проведено відновлювальний ремонт автомобіля.

Відповідно до п. 37.1.3 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Позивачкою ОСОБА_1 в порушення вимог Закону було надано для огляду експерту вже відремонтований автомобіль, чим порушено передбачений обов`язок сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин ДТП та спричинило неможливість визначення експертом розміру завданої шкоди.

Позивачка зазначає, що розмір шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача визначений нею на підставі рахунку із СТО наданого ПП ОСОБА_12 , оскільки саме такий розмір нею було сплачено за відновлювальний ремонт її автомобіля.

П. 33.1.4 Закону передбачає, що особи у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

П. 33.3, 33.4 ст. 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

П. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Позивачкою в порушення вимог п. 33.3 ст. 33 Закону не збережено транспортний засіб Nissan Note д.р.н. НОМЕР_1 пошкоджений в результаті дорожньо транспортної пригоди у тому стані в якому він знаходився після дорожньо транспортної пригоди до тих пір, поки його не буде оглянуто призначеним страховою компанією експертом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач після отримання заяви позивачки про страховий випадок та заяви про огляд транспортного засобу, вимоги п. 34.2 ст. 34 Закону виконав та направив в 10 денний термін експерта для огляду транспортного засобу та визначення розміру шкоди.

Таким чином підстав для самостійного вибору експерта для визначення розміру шкоди у позивачки не було.

Позивачка, як на підтвердження суми відновлювального ремонту її транспортного засобу, яка на її думку підлягає стягненню з відповідача надала до суду копію квитанції від 20 листопада 2024 року та копію рахунку фактури від 14 листопада 2024 року.

П. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки клісних транспортних засобів Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.

Отже, слід виснувати, що положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено два види доказів для встановлення розміру матеріального збитку звіт про оцінку, виконаний оцінювачем, та висновок про оцінку, виконаний експертом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року №2658-ІІІ (далі Закон №2658) оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 5 Закону № 2658 суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Права, обов`язки та відповідальність суб`єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами.

Ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» зазначає про те, що проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону № 2658 звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Як зазначено у п. 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Згідно з п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 145/5/2092, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно з п. 4.3 Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ.

Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової авто товарознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 145/5/2092.

Позивачкою до суду не надано ні звіту про оцінку КТЗ, ні акту оцінки КТЗ ні висновку авто товарознавчої експертизи, які були б виконанні відповідно норм методики та ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну і оціночну діяльність в Україні», а тому у справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження розміру матеріальних збитків, які було понесено позивачкою в зв`язку з відновленням транспортного засобу після отрманих ним в ДТП пошкоджень.

Посилання позивачки на те, що вона самостійно провела визначення розміру шкоди, не дає їй права стверджувати, що нею дотримано порядок, визначений Законом, оскільки позивачка повинна була зберігати майно у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до тих пір, поки його не огляне призначений ТДВ «Експрес Страхування» представник. Лише в разі нез`явлення представника страхової компанії в 10-денний термін для огляду транспортного засобу, потерпіла мала право самостійно провести визначення розміру шкоди.

Статтею 33.1 Закону передбачений обов`язок страхувальника, іншої особи, відповідальність якої застрахована, водія транспортного засобу, причетного до ДТП, особи, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий) щодо сприяння страховику в розслідуванні причин та обставин ДТП, а саме: надання для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї ДТП протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Тобто Законом чітко визначено, що саме сраховик, а не позивачка, здійснює організацію процедури встановлення розміру шкоди та розслідування причин і обставин ДТП, у зв`язку з чим слід дійти висновку про те, що визначення розміру матеріальної шкоди здійснено позивачкою у спосіб, не передбачений Законом.

Ураховуючи викладене, та те, що Закон пов`язує встановлення розміру заподіяної шкоди учаснику ДТП з участю представника (оцінювача, експерта) страхової компанії, а також те, що Закон не передбачає випадків, при яких транспортний засіб можна відновлювати до подання письмового повідомлення у страхову компанію, суд приходить до висновку про те, що в даному випадку представник ТДВ «Експрес Страхування» позбавлений можливості установити розмір завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди потерпілій.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка не надала представнику ТДВ «Експрес Страхування» пошкоджений автомобіль у тому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди.

Суд зауважує, що звернення позивачки до страхової компанії ТДВ «Експрес Страхування» після того, як вона відремонтувала автомобіль, є порушенням пункту 33.1.4. статті 33 Закону, що позбавило відповідача можливості самостійно визначити розмір шкоди, оскільки Законом чітко визначено, що саме страховик або МТСБУ здійснює організацію процедури встановлення розміру шкоди та розслідування причин і обставин ДТП.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 викладено правову позицію, що закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом №1961 обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17.

Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №645/5557/16-ц).

Як зазначено вище, позивачем не були дотримані вимоги Закону, а саме, невчасне повідомлення ДТВ «Експрес Страхування» про настання дорожньо-транспортної події та незбереження транспортного засобу у тому стані, в якому він був після дорожньо-транспортної події.

За таких обставин відмова ТДВ «Експрес Страхування» у виплаті позивачці страхової виплати є законною та обґрунтованою, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 62000 грн. несплаченого страхового відшкодування слід відмовити.

Окрім того, позивачка просила суд стягнути з відповідача 10000 грн. моральної шкоди.

Вимоги в цій частині позову позивачка мотивувала тим, що протиправними діями, що полягають у безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, їй було завдано моральної шкоди.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 7 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Позивачка не надала до суду жодних належних та допустимих доказів наявності моральної шкоди, не довела її розмір, протиправності дій ТДВ «Експрес Страхування», а також причинний зв`язок між діями чи бездіяльністю відповідача та спричиненою їй моральною шкодою.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди.

Крім того позивачка просила суд стягнути з відповідача витрати на послуги фахівця за надання юридичних послуг в розмірі 6000 грн. та судовий збір.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Ураховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог до відповідача, витрати пов`язані з розглядом справи та сплачений позиачкою судовий збір не підлягають до стягнення з відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В. О. Прилуцький