Справа № 464/3116/25
пр.№ 2/464/1638/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мички Б.Р.

секретаря судового засідання Севери Ю.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним,

встановив:

позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути заборгованість у розмірі 36800 (тридцять шість тисяч вісімсот) доларів США та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.04.2024 року позивач позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 1524947, 84 грн., що еквівалентно 36800 доларів США, що підтверджується розпискою від 13.04.2024. Так, відповідач зобов`язався повернути позичені кошти до 31 серпня 2024 року. Проте, на його звернення про необхідність повернення грошових коштів, відповідач не реагує, кошти в добровільному порядку не повертає. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Мичка Б.Р.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

10.06.2025 року відповідачем подано до суду зустрічну позовну заяву до позивача про визнання договору позики недійсним. В обгрунтування позову покликається на те, що у 2022 році між сторонами була домовленість про спільну діяльність у вигляді торгівлі на біржі "Bybit", де ОСОБА_4 мав зареєстрований акаунт на якому знаходилися його кошти. Прибутки від торгівлі, домовились ділити порівну. ОСОБА_4 періодично надавав ОСОБА_2 доступ до акаунту для здійснення торгових операцій. Певний час торгівля на біржі йшла успішно, проте у 2024 році відбувся обвал ринку, внаслідок чого грошові кошти, що обліковувалася на акаунті ОСОБА_4 було втрачено. ОСОБА_4 звинувачував у цьому ОСОБА_2 , у зв`язку з чим останній вирішив, що йому простіше повернути кошти ніж отримувати систематичні звинувачення та погрози від ОСОБА_4 . Тому, 13.04.2024 року ОСОБА_2 було написано розписку про отримання коштів у борг. Проте, фактично коштів за даною розпискою не отримував. Таким чином, під час торгівлі на біржі було втрачено грошові кошти, відповідальність за втрату яких було покладено на відповідача, у звязку із чим і була написана розписка про отримання у борг 1441367, 68 грн., а фактично грошові кошти, зазначені в розписці, передані не були.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.06.2025 року прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розягляду із первісним позовом, призначено підготовче судове засідання.

02.07.2025 року ОСОБА_4 подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви за її безпідставності та необгрунтованості.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 03.09.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги за первісним позовом підтримав, просив задовольнити. Крім цього, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову за його безаідставністю.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні просили відмовити у задоволені первісного позову та просили задовольнити зустрічний позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Судом встановлено наступне.

Як вбачається із копії розписки, 13.04.2024 ОСОБА_2 склав письмову розписку, відповідно до якої вказав, що 13.04.2024 року отримано в якості безпроцентної позики від ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 1441367, 68 грн, що на час вчинення позики еквівалентно 36800 доларів США, яку зобов`язався повернути ОСОБА_4 до 31 серпня 2024 року.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , повідомив, що є другом ОСОБА_4 , вказав, що був присутній під час складення розписки 13.04.2024 року між сторонами, під час якої ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 котівкові кошти.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , повідомив, що познайомив сторін літом 2022 році, він співпрацював із відповідачем. Вказав, що позивач дзвонив до нього та казав, що у нього виникли труднощі.

За наведених обставин, суд встановив, між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини позики, засвідчені правочином, укладеним у письмовій формі (розписка), оскільки ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 1441367, 68 грн, що на час вчинення позики еквівалентно 36800 доларів США, у зв`язку із чим в останнього виникло зобов`язання, встановлене договором та законом, з повернення вищевказаних грошей у строк, визначений сторонами у такому договорі (31 серпня 2024 року).

Водночас, за відсутності доказів, які підтверджують виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язання за розпискою від 13.04.2024, встановлено, що відповідач грошових коштів позивачу у встановлений строк не повернув, на вимоги позивача повернути кошти не реагує, в добровільному порядку такі не повертає.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до умов договору позичальником є відповідач ОСОБА_2 , який не виконав свої зобов`язання за договором позики, що є юридичним актом, доказів протилежного суду не надав, у зв`язку суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, у зв`язку із чим порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача на його користь заборгованості у розмірі 36800 доларів США, відтак первісний позов слід задовольнити.

Крім того, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 9084, 00 грн.

Щодо зустрічної позовної заяви про визнання договору позики недійсним суд не вбачає підстав для задоволення такої, оскільки договір позики підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою, яка складена та підписана ОСОБА_2 13.04.2024. Така розписка укладена у присутності свідка ОСОБА_5 , який у судовому засіданні підтвердив обставини укладення такої.

Покликання ОСОБА_2 про мотиви написання вказаної розписки зазначені у зустрічній позовній заяві у зв`язку із систематичними звинуваченнями та погрозами ОСОБА_4 після втрати коштів, що обліковувалися на акаунті останнього, хоч фактично кошти за даною розпискою не отримував не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не підтверджені жодними доками, тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12,81,89, 141,229, 258,259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 36800 (тридцять шість тисяч вісімсот) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 9084, 00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 листопада 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий Мичка Б.Р.