Провадження №: 2/336/2902/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Запоріжжя 14 листопада 2025 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Гордейченко Р.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Водоканал» заборгованість по оплаті послуг за централізоване водопостачання і водовідведення, за період з 01 листопада 2015 року по 30 квітня 2025 року в сумі 46435,47 гривень.

Ухвалою суду від 3 червня 2025 року вирішено:

«Відкрити провадження у справі за вищевказаною позовною заявою.

Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін».

Сторона відповідача подала заяву про застовування строку позовної давності, а також подала доказ про те, що ОСОБА_2 померла.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Так, позивачем відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 по сплаті послуг за водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , на 2 осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З Витягу статуту КП «ВОДОКАНАЛ» вбачається, що основним видом діяльності КП «ВОДОКАНАЛ» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та відведення, отже позивач є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення в м. Запоріжжі.

Як зазначено позивачем у позові, у період з 01.11.2015 року по 30.04.2025 року за вказаною адресою КП «ВОДОКАНАЛ» були надані, а відповідачем по справі спожиті послуги з централізованого водопостачання і водовідведення.

З письмових доказів по справі убачається, що відповідач свої обов`язки щодо оплати отриманих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконував, оплата за надані послуги водопостачання та водовідведення не здійснювалась взагалі, загальну сума боргу становить 46435,47 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий позивачем, який суд вважає належним та допустимим доказом.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції встановлено, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання по оплаті отриманих комунальних послуг у вищезазначений період.

Відповідно до Закону України «Про житлово комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019 року, а також Закону України «Про житлово комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення (ст.5 цього Закону).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правил), затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630 (втратили чинність 1 травня 2022 року), що діяли на час виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 30 Правил передбачено що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Щодо застосування позовної давності у спірних правовідносинах суд першої інстанції зазначає.

Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п.51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як убачається із матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, нарахування заборгованості відповідачам здійснювалось з 01.11.2015 року по 30.04.2025 року. Тобто, у відповідачів виникла заборгованість з листопада 2015 року. Позивач звернувся з позовом до суду у травні 2025 року.

Зважаючи на те, що споживач зобов`язаний сплачувати щомісячні платежі за надані у попередньому місяці послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, тому позовна давність має застосовуватися до відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

До спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» доповнено Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п.12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний Закон набрав чинності 02.04.2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину.

Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 02 квітня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідні положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленої Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Карантин в Україні було безперервно встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року.

Тобто, після застосування загальної позовної давності, періодом нарахування та стягнення заборгованості з відповідача за послуги з водопостачання та водовідведення є період з квітня 2017 року по квітень 2025 року включно.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Крім того, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися. При цьому наявність чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

Як слідує зі свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла ще у 2014 році.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 по сплаті послуг за водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито на 2 осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що вбачається й з наданого позивачем розразунку заборгованості.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума боргу, яка підлягає стягненню солідарно з відповідача, розраховується за період з квітня 2017 року по квітень 2025 року включно та має складати половину загальної заборгованості, але за вирахуванням нарахувань до квітня 20217 року (186,63 грн.), і складає 23124,42 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 10-13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати за централізоване водопостачання і водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Водоканал» заборгованість по оплаті послуг за централізоване водопостачання і водовідведення, за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2025 року в сумі 23124,42 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Водоканал» судові витрати з оплати судового збору в сумі 1501,23 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Реквізити сторін:

- позивач - Комунальне підприємство "Водоканал", адреса: м. Запоріжжя, вул. Святого Микола 61, , р/р НОМЕР_2 в АТ "ПУМБ".

- відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити, що через неявку у судове засідання всіх учасників справи судове рішення підписано судом без його проголошення.

Роз`яснити, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, що зазначена у вступній частині судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін