Справа № 443/2088/24 Провадження № 2/450/723/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Данилів Є.О.

при секретарі Хохолик О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ходорівської міської ради в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

представник органу опіки та піклування Ходорівської міської ради в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; передати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , органу опіки та піклування Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи в дня пред`явлення позову, на особистий рахунок дитини у відділені Державного ощадного банку України, зобов`язавши законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішення суду та стягнути на користь держави судовий збір.

В обґрунтування позову покликається на те, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 17.05.2023 р. матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_5 , а батьком ОСОБА_2 . Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №6 від 06.06.2024 р. до актового запису про народження ОСОБА_6 від 20.09.2018 р. №8 було внесено наступні зміни: щодо дитини прізвище Заставний змінено на ОСОБА_7 , по батькові ОСОБА_8 змінено на ОСОБА_9 ; щодо батька: прізвище ОСОБА_10 змінено на ОСОБА_7 , ім`я ОСОБА_11 змінено на ОСОБА_12 , по батькові ОСОБА_13 змінено на ОСОБА_14 . Тобто 17.05.2023 року відбулося визнання батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_6 (тепер ОСОБА_1 ).

За інформацією відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району м.Львова після визнання батьківства ОСОБА_2 звернувся до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради щодо обстеження житлово - побутових умов проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_2 для розгляду питання про виготовлення посвідчення багатодітної сім`ї. На час виготовлення посвідчення ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі і ОСОБА_15 , 1979 р.н. (шлюб зареєстрований 29.04.2011р виконавчим комітетом Лисичинівської сільської ради за актовим записом №2 яка являється матір`ю його двох старших дітей. Згодом ОСОБА_2 разом з дружиною та двома старшими дітьми виїхали за кордон, залишивши малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матір`ю ОСОБА_5 . 24.05.2024 р. до служби у справах дітей виконавчого комітет Ходорівської міської ради надійшов лист Притулку для дітей служби у справах дітей ЛОДА щодо перебування у притулку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 влаштований у притулок 22.05.2024 р. актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про покину дитину та її доставку у зв`язку з тим, що залишився без батьківської опіки піклування, оскільки мати ОСОБА_5 залишила дитину і поїхала у невідомому напрямку, таким чином створила реальну загрозу життю здоров`ю дитини.

Листом відділу «Служби у справах дітей» Залізничного району м.Львова повідомлено службу у справах дітей виконавчого комітету Ходорівської міської ради про те, що ОСОБА_5 з`явилась на їх вимогу до служби повідомила, що не збирається звертатись щодо повернення до неї сина, не б відносно нього виконувати батьківські обов`язки, пояснивши свої дії відмовою від дитини.

23.07.2024 р. ОСОБА_5 надала до служби у справах ді виконавчого комітету Ходорівської міської ради нотаріально завірену заяву щодо того, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських і відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Органом опіки та піклування Ходорівської міської ради подано позовну заяву до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 щодо малолітнього ОСОБА_1 та стягнення аліментів. Також зі слів ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_2 не виконує батьківських обов`язків відносно сина, не допомагає матеріально, не цікавиться ним, тривалий час перебуває із сім`єю за межами України.

Працівникам служби у справах дітей виконавчого комітету Ходорівської міської ради вдалося встановити контакт із ОСОБА_2 у телефонному режимі (за номером телефону НОМЕР_2 ). Останній повідомив, що не планує повертатися в Україну, не буде забирати малолітнього ОСОБА_1 до себе, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 та надішле відповідну належно завірену заяву про це, що і було ним зроблено. З наведеного вище можна зробити висновок про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків, оскільки він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків та повну байдужість до подальшої долі сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. У зв`язку із вищенаведеним, просить позовні вимоги задоволити.

24.01.2025 року провадження у справі відкрито.

Представники позивача ОСОБА_16 судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, вказали, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання жодного разу не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17.05.2023 Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №6 від 06.06.2024 р. до актового запису про народження ОСОБА_6 від 20.09.2018 р. №8 було внесено наступні зміни: щодо дитини прізвище Заставний змінено на ОСОБА_7 , по батькові ОСОБА_8 змінено на ОСОБА_9 ; щодо батька: прізвище ОСОБА_10 змінено на ОСОБА_7 , ім`я ОСОБА_11 змінено на ОСОБА_12 , по батькові ОСОБА_13 змінено на ОСОБА_14 . Тобто 17.05.2023 року відбулося визнання батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_6 (тепер ОСОБА_1 ).

Листом Львівської міської ради Департаменту гуманітарної політики Управління «Служби у справах дітей» відділу «Служби у справах дітей» Залізничного району Начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області Л. Ольшанецькій про те, що відповідно до актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 22.05.2024 у притулок для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації, поміщено малолітніх ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 . Мати ОСОБА_5 , з`явившись на вимогу до відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району 23.05.2024 повідомила, що не збирається звертатись щодо повернення до неї синів, не буде відносно них виконувати батьківські обов`язки, пояснивши свої дії відмовою від дітей. Відповідно до рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02.12.2022 по справі №443/621/22 за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Ходорівської міської ради про позбавлення матері ОСОБА_5 батьківських прав, відносно малолітніх ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , провадження у справі закрито за заявою позивача у зв`язку із відмовою від позову. Оскільки, наслідки відмови від позову себе не виправдали, мати своїми діями та бездіяльністю не понесла дисциплінарної відповідальності, а саме не усвідомлює відповідальності за дітей, надалі ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не має соціально-значимих переконань у вихованні дітей, просимо Вас вжити заходів щодо захисту прав дітей та надання їм відповідного соціально-правового статусу.

Відповідно до актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 21.05.2024 та 22.05.2024 у притулок для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації, поміщено малолітніх ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявою ОСОБА_5 міському голові ОСОБА_18 від 12.07.2024 згідно якої остання відмовляється від своїх дітей ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що не хоче виконувати свої обов`язки щодо них.

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_5 від 23.07.2024, та зареєстрованої в реєстрі за №712, ОСОБА_5 не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав щодо її дітей ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Листом Львівської міської ради Департаменту гуманітарної політики Управління «Служби у справах дітей» відділу «Служби у справах дітей» Залізничного району Начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області Л. Ольшанецькій про те, що з матір`ю ОСОБА_5 , працівниками відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району, неодноразово проведені профілактично - роз`яснювальні бесіди щодо виконання нею батьківських обов`язків, однак, мати зазначила, що не збирається звертатись щодо повернення до неї синів ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не буде відносно них виконувати батьківські обов`язки, пояснивши свої дії відмовою від дітей. Мати ОСОБА_5 , належним чином попереджена про відповідальність батьків, яка наступає у випадках порушення прав дитини, в тому числі про правові наслідки у випадку позбавлення її батьківських прав. Щодо стану виконання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (котрий відповідно до ст. 126 СКУ визнав батьківство над малолітнім ОСОБА_1 ), за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований але не проживає. ОСОБА_5 , повідомила, що він не виконує батьківських обов`язків відносно сина та тривалий час перебуває за межами України, контакт із ним у неї відсутній. До моменту перебування малолітнього ОСОБА_1 , в притулку для дітей СуСД ЛОДА, при спілкуванні з дитиною, хлопець за батька не згадував. Також вдалось встановити, що ОСОБА_2 , у травні 2023 року звертався до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради щодо обстеження житлово - побутових умов проживання малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 для розгляду питання про виготовлення посвідчення багатодітної сім`ї. За останнім відомим номером телефону ОСОБА_2 , ( НОМЕР_3 ) працівникам відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району встановити комунікацію не вдалося. Відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 згідно повторного свідоцтва про народження на підставі ст. 126 СКУ, відомості про дитину змінено на ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , працівниками відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району з батьками проведені відповідні профілактично-роз`яснювальні бесіди щодо належного та відповідального виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області №278 від 29.10.2024 р. затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітнього дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з висновком органу опіки та піклування про доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно його малолітньої дитини ОСОБА_1 , орган опіки та піклування вважає за доцільне порушення в судовому порядку питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.11 ст.18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).

Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (Принцип 6 Декларації прав дитини).

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року таке ухилення має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Враховуючи положення ч.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результату доля дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав, не дасть дитині полегшення. Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов`язки батька і дитини.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Позбавлення батьківських прав - одна з найскладніших з емоційної та процедурної точки зору категорія справ. Позбавити батьківських прав можливо, але позивачу потрібно зібрати достатньо доказів недобросовісної поведінки відповідача.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує також висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час застосування наведених норм права суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70), Верховним Судом у постановах від 26.12.2018, 13.03.2019 та 06.05.2020 при розгляді справ № 404/6391/16-ц, № 631/2406/15-ц та № 753/2025/19, відповідно до яких ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Як підставу звернення до суду з позовом про позбавлення батьківський прав представник позивача Органу опіки та піклування Ходорівської міської ради Львівської області, покликається на ту обставину, що ОСОБА_1 влаштований у притулок відповідно до актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про покинуту дитину та її доставку у зв`язку з тим, що дитина залишився без батьківської опіки та піклування, оскільки батько ОСОБА_2 відмовився від виконання батьківських обов`язків.

Судом встановлено, що згідно заяви ОСОБА_2 від 18.09.2024 року останній не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо його дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області №278 від 29.10.2024 року затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно з висновком органу опіки та піклування про доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_1 , орган опіки та піклування вважає за доцільне порушення в судовому порядку питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнення аліментів на утримання дитини.

Зважаючи на вищенаведене, позивачем доведено обставини стосовно свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, уваги дитині не приділяє. Жодних активних дій на підтвердження своїх намірів приймати участь в житті дитини відповідач не вчинив, активна дієва позиція у відповідача відсутня. Суд звертає увагу на відсутність доказів, які б свідчили про вжиття відповідачем будь-яких дій (заходів) щодо зміни ситуації, яка склалася, що, в свою чергу, давало б суду підстави вважати, що відповідач бажає виправити свою поведінку в інтересах дитини.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дитини: не цікавиться його життям, розвитком та здоров`ям, не надає матеріального утримання.

Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити.

За змістом ч.4 ст.169 СК України поновлення в батьківських правах можливе лише за умови, що особа, позбавлена батьківських прав істотно змінила в кращий бік поведінку, спосіб життя і (або) ставлення до виховання дитини. Зміни в способі життя особи, позбавленої батьківських прав, її ставлення до дитини не можуть відбутися швидко, для цього необхідний значний період часу. При цьому, недостатньо одних намірів особи, позбавленої батьківських прав змінити свою поведінку, необхідно, щоб її спосіб життя дійсно змінився настільки, що ніяких небезпек і загроз життю і здоров`ю дитини більше не буде, а батьки в змозі належним чином виховувати дитину і захищати її права і інтереси. Поновлення батьківських прав допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову особи, позбавленої батьківських прав про поновлення її в батьківських правах. Причому мотиви незгоди дитини на поновлення в особи в батьківських правах значення не мають. Але при цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України).

Отже, за наявності підстав у майбутньому, відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

З огляду на викладене, суд вважає, що одночасно з прийняттям рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав, то з останнього слід стягувати аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на особисті рахунки дітей в Державному ощадному банку України аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.11.2024, і до досягнення дитиною повноліття, з перерахуванням аліментів на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язавши законних представників дитини відкрити особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України.

За правилами частини 4 статті 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (частина 5 статті 167 СК України).

Згідно вимог ст. 243 СК України, опіка установлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, та позбавлена батьківського піклування. Опіка встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.

З урахуванням того, що батько дитини у свідоцтві про її народження записаний зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, інші родичі, такі як баба та дід, вітчим органом опіки та піклування не встановлені. Заяв від осіб, які мають переважне право на передання їм дитини у матеріалах справи відсутні, відтак, ОСОБА_1 не можливо передати на опікування рідним.

Враховуючи наведене, суд приходить висновку що, з метою проведення заходів соціально-правового захисту прав та інтересів дитини, а також для подальшого її влаштування, малолітнього ОСОБА_1 слід передати під опіку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, інших родичів, такі як баба та дід, вітчим органом опіки та піклування не встановлено, а тому позбавлення їх батьківських прав відповідача буде лише сприяти розвитку дитини ОСОБА_1 , а відтак позовні вимоги в цій частині слід задовольнити у повному обсязі та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_1 , а малолітнього ОСОБА_1 , передати під опіку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, враховуючи вимоги ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь держави в розмірі 3 028,00 гривень.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ходорівської міської ради в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Передати малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під опіку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на особистий рахунки дитини в Державному ощадному банку України аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.11.2024, і до досягнення дитиною повноліття, з перерахуванням аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язавши законних представників дитини відкрити особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 18.09.2025 року.

СуддяЄ. О. Данилів