ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
У Х В А Л А

11 листопада 2025 року

справа № 632/683/24

провадження № 22-ц/818/1411/25

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Тичкової О.Ю.

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участі секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04 грудня 2024 року в складі судді Шахової В.В.,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом після уточнення якого просив визнати його батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключити відомості про батька з актового запису про народження дитини, внести зміни до актового запису, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Кегичівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, змінити по батькові ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .

В обґрунтування позову зазначено, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_7 . Мати дитини не бажала подати з ним спільну заяву при реєстрації дитини, посилаючись на те, що незадовго до дати реєстрації дитини вони посварились і він частково пішов з дому не забираючи своїх речей. При реєстрації народження дитини запис про батька був зроблений зі слів відповідачки, тобто відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Після народження дитини , він піклувався про дитину , займався її вихованням. В лютому 2022 року сімейні стосунки між ним та ОСОБА_2 були припинені і відповідач почала чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином. На його прохання подати спільну заяву в органах РАЦС, щоб зареєструвати його батьківство, ОСОБА_2 відповідає відмовою. Але 18 квітня 2024 року вони офіційно одружились..

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 04 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства - задоволено.

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт Кегичівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внесено зміни до актового запису про народження №189 про народження ОСОБА_7 внесеного Первомайським відділом ДРАЦС у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а саме зазначити батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт Кегичівка, Кегичівського району, Харківської області, змінити дитині по батькові з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » та видати нове свідоцтво про народження.

Рішення мотивовано тим, що судовим розглядом встановлено, що позивач є біологічним батьком дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з ймовірністю 99,999%, відомості про батька дитини зазначені згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідачка не заперечувала проти задоволення позову.

В апеляційній скарзі особа, яка не є учасником справи, але вважає, що рішення порушує її права та обов`язки ОСОБА_3 просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про визнання батьківства.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що досліджені судом першої інстанції докази, на яких ґрунтується оскаржуване рішення, не підтверджують батьківство ОСОБА_1 , оскільки покладений в основу рішення ДНК тест не відповідає вимогам закону. Вказує, що в Зміївському районному суді Харківської області розглядається справа за його позовом про визнання його батьком ОСОБА_4 , в якій призначено судову генетично-молекулярну експертизу від виконання якої, ОСОБА_2 ухиляється. На теперішній час провадження у справі за його позовом зупинено, у зв`язку із розглядом дійсної цивільної справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 звернулась з клопотанням про зупинення провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою у зв`язку з перебуванням на військовій службі у складі ЗСУ.

Обговоривши доводи заявленого клопотання про зупинення провадження у справі, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з насутпного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 N 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

За приписами пункту другого вищевказаного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 N 389-VIII (далі - Закон N 389-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону N 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону №389-VIII визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

За приписами статей 1 та 3 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.91 №1934-XII (далі - Закон N 1934-XII) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Структура Збройних Сил України визначається статтею 3 Закону N 1934-XII, відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Комплектування ж Збройних Сил України визначається статтею 5 Закону N 1934-XII, відповідно до частини першої якої особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.92 N 2232-XII (далі - Закон N 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 3 цього Закону визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби визначено статтею 24 Закону № 2232-XII.

Конструкція пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана з фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції ї викладеній в ухвалі Верховного Суду від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 (провадження № 61-5782св22) за змістом якої перебування сторони у справі складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій є підставою для зупинення провадження у справі до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Аналіз таких нормативно-правових актів таких як Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII), Закон України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII та Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі - Указ).дає підставу дійти висновку, що введення на території України воєнного стану для забезпечення відсічі та стримування агресії російської федерації, зокрема можливостями ЗСУ, передбачає, що настає особливий період, упродовж якого, зокрема здійснюється мобілізація.

У зв`язку з цим з оголошенням воєнного стану на всій території України ЗСУ починає функціонувати на всій території України в умовах особливого періоду, який передбачає переведення ЗСУ у повному складі на території усієї України на воєнний стан, зокрема організацію і штат воєнного часу.

Відповідно, будь-який військовослужбовець в Україні, мобілізований до ЗСУ, який здійснює військову службу у конкретній військовій частині під час воєнного стану, введеного Указом, є таким, що перебуває у штаті воєнного часу ЗСУ, які переведені на воєнний стан.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 02 вересня 2025 року № 5385, ОСОБА_2 , дійсно перебуває на військовій службі на посаді штаб-сержанта 3 категорії групи цивільно-військового співробітництва з 08.05.2025. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 99 від 08.05.2025 солдата запасу ОСОБА_10 , яка перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022, призначено на посаду солдата резерву НОМЕР_2 резервної роти військової частини НОМЕР_1 за штатом воєнного часу, БОС - 712.

Відповідачкою надано належні та допустимі доказів, що вона перебуває у складі Збройних сил України у військовій частині переведеної на воєнний стан, що є підставою для зупинення провадження у справі відповідно до п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 222, 251, 253 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_2 про зупинення апеляційного провадження у справі задовольнити.

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 зупинити до припинення перебування ОСОБА_2 на військовій службі або інших утвореннях відповідно до закону військових формувань, що переведені на військовий час або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.Ю. Тичкова

Судді: О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук