справа № 619/5606/25
провадження № 2/619/2443/25
РІШЕННЯ

іменем України

21 листопада 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., представника позивача адвоката Селезень С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до РФ в особі Посольства РФ в Україні про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії РФ,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до РФ в особі Посольства РФ в Україні, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 19 871 647 гривень, за завдану моральну шкоду у розмірі 1 000 000 гривень, а також судові витрати за надання правничої допомоги.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є власником нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень загальною площею 4 978,4 кв.м., що розміщені за адресою: АДРЕСА_1 та перебувають у оренді ТОВ «ТК СОЮЗ» на підставі Договору оренди нежитлового приміщення №СШ 01/25 від 01.01.2025 року. На даній території знаходяться складські приміщення, нежитлові приміщення адміністративної будівлі, ангар, прохідна.

24.02.2022 Президент РФ ОСОБА_2 оголосив про проведення спеціальної військової операції на території України, того ж дня збройними силами РФ здійснено вторгнення та напад на територію України, посягання на її територіальну цілісність і недоторканість, окупація її частини.

З самого початку військового вторгнення РФ в Україну, у період з 24.02.2022 в порушення законів та звичаїв війни, ст. 3 Резолюції 3314 Генеральної Асамблеї СОН від 14 грудня 1974 року «Визначення агресії» та в порушення підпунктів «і», «іі», «ііі», «iv», «v» пункту b) частини 2 статті 8 Римського статуту збройні сили РФ масовано та майже безперервно здійснювали обстріли із різного виду зброї території Харківської області, особливо передмістя Харкова, міста Дергачі, застосовували артилерію, важку техніку та авіацію, різного виду боєприпаси, били по житлових будинках та цивільній інфраструктурі.

30.06.2025 близько 01 год. 10 хв. військовими рф був здійснений обстріл приміщень, що належать Позивачу на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок ворожого обстрілу тип зброї БПЛА «Герань-2» військовими рф сталася пожежа, полум`ям якої були охоплені складські приміщення. Конструктив приміщень, зовнішні стіни, дах, комунікації зазнали значних ушкоджень. Більша частина складських приміщень вигоріла. Вказала, що наявні фото та відео, де зафіксовано суттєве пошкодження та знищення складських приміщень. Вогонь завдав великих руйнувань. Пожежею знищені нежитлові приміщення позивача, а також обладнання та товар, який належав ТОВ «ТК СОЮЗ». Подальше використання нежитлових приміщень є неможливе.

Підтвердженням є фотографії нежитлових приміщень позивача після обстрілу, Акт про пожежу від 30.06.2025 року, висновок ГУ ДСНС України Харківській області про причини виникнення пожежі від 03.07.2025 року; Акти комісійного обстеження об`єктів пошкоджених внаслідок збройної агресії РФ від 07.07.2025 року; Висновки експертів Національного наукового інституту «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса», копії яких додає до позову.

За цим фактом ВП 3 Харківського РУП № З ГУНП в Харківській області було відкрите кримінальне провадження за № 0000701, в якому на даний час слідчим відділом Управління Служби Безпеки України в Харківській області проводиться досудове розслідування за ч. І ст. 438 КК України «Порушення законів та звичаїв війни».

Спеціалістом ДСНА ГУ ДСНС України у Харківській області проведено обстеження залишків нежитлових приміщень позивача та складено Акт про пожежу, яким зафіксовано факт знищення та пошкодження нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 . Причина пожежі пов`язана з проведенням бойових дій. Копія Акту додається до позову.

03.07.2025 Харківським РУ ГУ ДСНС України у Харківській області складено Висновок, відповідно до якого причина виникнення пожежі, яка сталася 30.06.2025 року у складському приміщенні «Г1» та складському приміщенні «Г» ТОВ «ТК СОЮЗ», за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, вул. Сумський Шлях, буд.7 пов`язана з проведенням бойових (воєнних) дій. Копія Висновку додається до позову.

Також, 07.07.2025 року органами місцевого самоврядування було проведено комісійне обстеження нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать Позивачу на праві власності.

За результатами обстеження складені акти комісійних обстежень об`єктів від 07.07.2025 року, а саме, склад літ. «В», навіс літ. «в» розташованих за адресою АДРЕСА_1 , та склад літ. «Г-1» та «Г» розташовані за адресою АДРЕСА_1 були пошкоджені внаслідок збройної агресії Російської Федерації 30.06.2025 року. У Актах викладені висновки комісії, відповідно до яких: категорія пошкоджень III. Об`єкти непридатні для використання за цільовим призначенням, повністю втратили свою економічну цінність, наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, ступінь та характер яких свідчить про небезпеку аварійного обвалення об`єкта (зруйновані об`єкти). Орієнтовний ступінь пошкоджень об`єкта в цілому - 81-100%.

Поряд з цим за результатами обстеження складено АКТ комісійного обстеження об`єкта від 07.07.2025 року, а саме, адміністративна будівля літ. «В-1» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації 30.06.2025 року. В Акті викладений висновок комісії, відповідно до якого: категорія пошкоджень І. Наявні незначні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, але без порушення вимог щодо механічного опору та стійкості за граничним станом першої та другої групи, рекомендовано виконання робіт з відновлення шляхом ремонту, в тому числі капітального ремонту.

13.08.2025 СВ УСБУ в Харківській області проведено огляд місця події, а саме нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду зафіксовано, що внаслідок ворожого обстрілу було знищено металевий дах будівлі разом з утеплюючим шаром, частково зруйновані зовнішні стіни з білої цегли, також знищено або пошкоджено металеві опори, які знаходились в приміщені, на які спирався каркас даху. Крім того, наявні залишки продукції, які, відповідно до пояснень ОСОБА_3 , належать ТОВ «ТК СОЮЗ» та були знищені унаслідок обстрілу з боку ЗС РФ. Далі, було оглянуто будівлю, що знаходиться за адресою: м. Дергачі, вул. Сумський Шлях, буд. 7, літ. «Г» (підсобне та складські приміщення). Встановлено, що було знищено перекриття даху будівлі, опорні конструкції та частина зовнішніх стін. Залишки цегли від стін, які пошкоджено та знищено, були зібрані працівниками підприємства та складено під вцілілі навіси. Частина пошкодженого даху була відновлена працівниками підприємства, при цьому наявні деформовані або пробиті уламками від снаряду металопрофільні листи, які досі знаходиться на даху, крім того, було пошкоджено електричне обладнання та елементи освітлення, наразі наявні порвані дроти електромережі. Частина західної стіни знищена, співробітники підприємства проводять відновлювальні роботи (наразі наявна свіжа кладка газобетонних блоків). Опорна металева конструкція даху у східній частині будівлі знищена, погнуті опори та елементи каркасу. Встановлено, що складські приміщення за вищезазначеною адресою знижені. Зовнішні цегляні стіни частково знищено, їх уламки лежать на землі. Металевий каркас будівлі зруйновано, наявні сліди горіння, частина металевого даху знаходиться на землі, наразі доступ до приміщення неможливий, вхід завалено елементами будівлі, приміщення не є придатним для використання за призначенням. Зі слів ОСОБА_3 внаслідок ворожого обстрілу відбулась пожежа та згоріла продукція, яка належить ТОВ «ТК СОЮЗ». Крім того, внаслідок дії вибухової хвилі, яка утворилась у результаті потрапляння снарядів, було пошкоджено вікна та підвісну стелю деяких кабінетів адміністративної будівлі.

13.08.2025 ОСОБА_1 слідчим Управління служби безпеки в Харківській області визнана потерпілою у кримінальному провадженні за №№0000701 за ч. 1 ст. 438 Кримінального Кодексу України «Порушення законів та звичаїв війни».

Вказує, що з метою визначення розміру матеріальної шкодн, завданої позивачці у результаті збройної агресії, судовими експертами Національного наукового інституту «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» було проведено будівельно-технічне дослідження. Відповідно до висновку експерта від 20.08.2025 за №11624 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження розмір матеріальної шкоди, завданої власнику нерухомого майна внаслідок руйнування (пошкодження) будівель за адресою: АДРЕСА_1 складає 19 871 647 гривень.

За результатами вибухотехнічного дослідження експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» зроблено висновок про те, що пошкодження та руйнування нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , були завдані у результаті нанесення по ним ударів БПЛА «Герань-2», які належать до категорії «баражуючих боєприпасів». Означені БПЛА «Герань-2», ймовірно, були оснащені осколково-фугасно-запалювальними бойовими частинами типу «ОФЗБЧ-50» та «БСФ» (висновок експерта № 11836 від 09.09.2025).

У зв`язку з необхідністю проведення зазначених експертних досліджень Позивач поніс додаткові витрати, пов`язані з оплатою їх проведення.

Позивачу унаслідок збройної агресії РФ проти України заподіяні значні непоправні матеріальні збитки.

Зазначає, що у результаті агресивних військових дій РФ в м. Дергачі, Харківського району, Харківської області, а саме внаслідок ворожого обстрілу тип зброї БПЛА «Герань-2» військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 знищені та істотно пошкоджені нежитлові будівлі (склади) позивача.

Вважає, що позивачем у справі на підставі належних та допустимих доказів доведено повний склад цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків, обґрунтованість розміру заявлених до стягнення позовних вимог відшкодування майнової шкоди загалом у сумі 19 871 647 гривень підтверджено висновком судової експертизи Національного наукового інституту «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» від 20.08.2025 за №11624 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження.

Вимога позивача про стягнення з відповідача суми завданих збитків є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відновлення їх порушених прав.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Позивач проживала разом з родиною: чоловіком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; сином - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; сином - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

24 лютого 2022 року приблизно о 05 год. 00 хв. Позивач разом з родиною прокинулась від потужних вибухів поряд з будинком. Родина дуже злякалася. Одразу зрозуміли, що почалась війна. Позивач швидко зібрала деякі речі першої необхідності, сіли в машину, та поїхали у напрямок м. Харків. Весь час поки Позивач з родиною їхали, лунали вибухи та було чуте сильний гул від літаків.

Вказує, що застосування масованого та майже безперервного обстрілу військовими РФ м. Харкова, с. Черкаської Лозової Харківського району створювало серйозну та реальну небезпеку і загрозу для життя Позивача та її родини. За першої можливості під вибухами та обстрілами військовими РФ, Позивач разом з родиною ледве виїхали з м. Харків у напрямок м. Львів, їхали більше тижня. До Львова прибули лише 01.03.2022 року.

Наслідки подій, в які потрапили позивач та її родина відчуваються й до цього часу. Психологічне та фізичне здоров`я до цього часу не відновлено, не зважаючи на всі можливі вжиті позивачем заходи.

Тобто, через військові дії з боку ВС РФ у м. Харків існувала загроза життю Позивача та її родині, тому рятуючись, були вимушені виїхати до м. Львів, залишити свою домівку та змінити звичний спосіб життя. Стабільність життя та соціальні зв`язки повністю зруйновані. Вимушені Фактично прилаштовуватись до нових життєвих умов.

Крім того, 30.06.2025 року військовими рф був здійснений обстріл приміщень, що належать Позивачу на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок ворожого обстрілу тип зброї БПЛА «Герань-2» військовими рф сталася пожежа, полум`ям якої були охоплені складські приміщення. Конструктив приміщень, зовнішні стіни, дах, комунікацґі зазнали значних ушкоджень. Більша частина складських приміщень вигоріла. У Позивача відсутні матеріальні можливості відновити втрачене майно, що дуже її пригнічує.

На утриманні Позивача перебуває неповнолітній син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та непрацездатна мати - ОСОБА_7 .

Унаслідок хвилювань у Позивача погіршився і стан здоров`я.

На теперішній час Позивач втратила сенс життя та віру в майбутнє, втрата не дає можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний спосіб соціального життя.

Таким чином Позивач зазнала істотних душевних та психічних страждань.

Враховуючи характер та обсяг завданих моральних страждань, а також душевного болю через військові дії з боку російської федерації, почуття безпорадності, яке Позивач відчуває понад три роки, та які посилились після подій 26.04.2025, вважає достатнім та справедливим розмір компенсації за заподіяну моральну шкоду у розмірі 1 000 000 гривень.

Обґрунтовуючи завдану відповідачем моральну шкоду, позивач вказує, що внаслідок саме збройної агресії рф проти України, вона відчуває душевні страждання, що не дають їй можливості проживати повноцінним життям та життям, яким вона проживали до збройної агресії рф проти України. Ці душевні страждання посилені усвідомленням неможливості відновлення втраченого майна та отримання доходу для забезпечення життя родини та майбутнього для синів. З огляду на триваючі незаконні дії (постійні обстріли) міста Харкова, с. Черкаська Лозова та м. Дергачі обставини, що призвели до вимушеного переселення позивача, тривають і досі.

У зв`язку з такими обставинами позивач просила позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду відкрито провадження у цій справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні з`явилася, позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник позивача ОСОБА_8 та позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом розміщення на сайті суду Судової Влади України повістки та оголошення про призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи розірвання дипломатичних відносин України з РФ, що унеможливлює надсилання будь-якої поштової кореспонденції на адресу відповідача, повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання у цій справі, здійснювалося у порядку ч. 11 ст.128 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі в справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову та звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про юрисдикційні імунітети держав та їх власності від 02.12.2004 держава користується імунітетом, щодо себе та своєї власності, від юрисдикції судів іншої держави з урахуванням положень цієї Конвенції.

Згідно зі ст. 7 зазначеної Конвенції держава не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді у суді іншої держави по відношенню до будь-якого питання або справи, якщо вона явно висловила згоду на здійснення цим судом юрисдикції щодо такого питання або справи у силу: a) міжнародної угоди; b) письмового договору; або c) заяви у суді або письмового повідомлення у рамках конкретного розгляду.

Позивач звернувся до суду з позовом до Російської Федерації про відшкодування шкоди, завданої внаслідок збройної агресії та вчинення протиправних дій зі сторони російської федерації на території України.

У цій категорії спорів (про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю у результаті збройної агресії РФ) іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ.

У таких висновках суд керується тим, що дії іноземної держави вийшли за межі своїх суверенних прав, оскільки будь-яка іноземна держава не має права втручатися шляхом збройної агресії в іншу країну.

У п. 4 ч. 1 ст. 2 Статуту ООН закріплений принцип, згідно з яким всі члени Організації Об`єднаних Націй утримуються у їх міжнародних відносинах від загрози силою чи її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Статуту ООН Організація Об`єднаних Націй переслідує ціль підтримувати міжнародний мир і безпеку і з цією ціллю вживати ефективні колективні заходи для попередження та усунення загрози світу й актів агресії чи інших порушень миру, і проводити мирними засобами, відповідно до принципів справедливості і міжнародного права, залагодження чи вирішення міжнародних спорів чи ситуацій, які можуть призвести до порушення миру.

У міжнародному праві, зокрема, Декларації про принципи міжнародного права щодо дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН від 24.10.1970, кодифіковані підстави для обмеження судового імунітету іноземної держави внаслідок завдання фізичної шкоди особі або збитків майну, так званий «деліктний виняток» (англ. «tortexсeption»). Умовами, необхідними для застосування «деліктного винятку», є: 1) принцип територіальності: місце дії/бездіяльності має бути на території держави суду; 2) присутність автора дії/бездіяльності на території держави суду в момент вчинення дії/бездіяльності (агента чи посадової особи іноземної держави); 3) дія/бездіяльність ймовірно може бути привласнена державі; 4) відповідальність за дії/бездіяльність передбачена положеннями законодавства держави суду; 5) завдання смерті, фізичної шкоди особі, збитків майну чи його втрата; 6) причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю і завданням смерті, фізичної шкоди особі або збитків майну чи його втратою.

Визначаючи, чи поширюється на РФ судовий імунітет у даній справі, суд врахував таке: предметом позову є відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок збройної агресії РФ проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; передбачається, що шкода завдана РФ, яка порушила принципи та цілі, закріплені у Статуті ООН, щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН; національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом «генерального делікту»).

Крім того, юрисдикція судів України поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України). Тобто, у разі застосування «деліктного винятку» будь-який спір, що виник на її території у громадянина України, навіть з іноземною країною, зокрема й РФ, може бути розглянутий та вирішений судом України як належним та повноважним судом.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 щодо судового імунітету рФ у справах про відшкодування шкоди, завданої державою-агресором Верховний Суд дійшов висновку, що РФ, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі громадянину України. Верховний Суд виходив із того, що названа країна-агресор діяла не у межах свого суверенного права на самооборону, навпаки віроломно порушила усі суверенні права України, діючи на її території, а тому безумовно надалі не користується у такій категорії справ своїм судовим імунітетом. Таким чином, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства РФ в Україні запитів щодо згоди РФ бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням РФ збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з РФ.

У постановах від 18.05.2022 у справах № 428/11673/19 та № 760/17232/20-ц Касаційний цивільний суд Верховного Суду розширив правові висновки, згідно з якими підтримання юрисдикційного імунітету Російської Федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судовий імунітет російської федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності від 02.12.2004. Підтримання імунітету Російської Федерації є несумісним із міжнародно-правовими зобов`язаннями України в сфері боротьби з тероризмом.

Судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення Російською Федерацією державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12.05.2022 у справі №635/6172/17 (п. 49) підтримала правовий висновок, викладений у постанові від 14.04.2022 року у справі № 308/9708/19 колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, стосовно того, що суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено РФ, суд України має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії РФ, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни.

Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12.05.2022 у справі №635/6172/17 (п. 50) дійшла висновку, що Російська Федерація як держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення. Відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації держави Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на РФ як на державу, що здійснює окупацію (частини п`ята та дев`ята статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що звертаючись із позовом до Російської Федерації для правильного вирішення спору позивач не потребує згоди компетентних органів держави Російської Федерації на розгляд справи у судах України або наявності міжнародної угоди між Україною та Російською Федерацією з цього питання.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до Закону, має право й зобов`язаний визначати суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 38).

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Тлумачення змісту ст. 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Державу у приватно-правових відносинах має представляти належний та компетентний орган.

Звернення з позовом до Російської Федерації в особі її Посольства в Україні не є належним способом захисту, оскільки посольство не є компетентним органом, який має право представляти державу у такій справі.

Також суд зауважує, що Посольство РФ в Україні було закрите 24 лютого 2022 року, коли РФ розпочала повномасштабне вторгнення. Це сталося внаслідок припинення дипломатичних відносин між країнами.

Оскільки держава є специфічним суб`єктом цивільно-правових відносин, то може виступати стороною як в міжнародних публічних, так і в міжнародних приватноправових відносинах через відповідні компетентні органи.

Cуд враховує, що захист права власності гарантується першою статтею Додаткового протоколу до Європейської конвенції з прав людини, а відповідальність за порушення вказаного права покладається безпосередньо на державу і настає у тому випадку, коли будь-яке діяння держави має своїм прямим наслідком застосування до особи забороненого поводження.

Крім того, згідно з пунктами 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року відповідальність у формі відшкодування збитків у випадку порушення правил і звичаїв ведення воєнних дій покладається саме на державу в цілому, як воюючу сторону. Відтак, стягнення відповідної шкоди також має здійснюватись із держави в цілому, за рахунок усіх наявних у неї активів, зокрема і майна підрозділів специфічного апарату держави, який реалізує її функції, в тому числі як державних органів, так і інших підприємств, організацій, установ, які реалізовують відповідні державні функції.

За приписами пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року також передбачено, що договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Вона є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Таким чином, відповідно до наведених положень Конвенції, за шкоду, спричинену порушенням законів і звичаїв війни, відповідальність несе воююча держава в цілому, незважаючи на те, який конкретно підрозділ її збройних сил заподіяв шкоду.

Відповідно до указу президента Російської Федерації від 28.05.2018 року № 271 «про внесення змін до положення про міністерство юстиції Російської Федерації, затвердженого указом президента Російської Федерації від 13.10.2004 №1313» внесено в положення про міністерство юстиції Російської Федерації, затверджене указом президента Російської Федерації від 13.10.2004 №1313 «Питання Міністерства юстиції Російської Федерації» наступні зміни: а) пункт 1 доповнено підпунктом 5 наступного змісту: «5) функції щодо забезпечення в межах своїх повноважень представництва і захисту інтересів Російської Федерації в судах іноземних держав і міжнародних судових (арбітражних) органах, включаючи Європейський Суд з прав людини і Суд Євразійського економічного розвитку».

Окрім того, відповідно до норм п-п. 3.1. ст. 1 закону «Про прокуратуру Російської Федерації», компетентним органом, який забезпечує представництво та захист інтересів РФ в міждержавних органах, іноземних та міжнародних судах, іноземних та міжнародних третейських судах є Генеральна прокуратура Російської Федерації.

За таких обставин, міністерство юстиції Російської Федерації та Генеральна прокуратура Російської Федерації є тими компетентними органами, які уповноважені здійснювати повноваження щодо представництва і захисту інтересів Російської Федерації в межах цього спору.

Посольство РФ в Україні не є компетентним органом, який має відповідати за позовом про відшкодування заподіяної шкоди внаслідок збройної агресії РФ проти України, оскільки дипломатичні установи не виступають від імені держави як суб`єкта міжнародно-правової відповідальності у справах про відшкодування шкоди. Вони виконують консульські та представницькі функції, але не мають повноважень представляти державу у спорах щодо її деліктних дій.

Позов задоволенню не підлягає.

Оскільки у позові відмовлено, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат на користь позивача.

Керуючись ст. 3, 4, 11-13, 19, 76-81, 200, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до РФ в особі Посольства РФ в Україні про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії РФ - відмовити.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення або у порядку ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: Держава Російська Федерація, в особі Посольства Російської Федерації в Україні: 03063, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 27, e-mail: .

Суддя В. С. Овсянніков