Справа № 606/1614/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася через представника адвоката Пацулу В.О. до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Теребовлянська державна нотаріальна контора, у якому просить: визнати колишніх членів колгоспного двору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , такими, що втратили право на частку колгоспного двору у домоволодінні, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких: 3/4 частки даного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 частки даного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 мав статус колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані: його дружина ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 втратили право на часку у колгоспному дворі згідно ст.126 ЦК УРСР. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, частку якого успадкували ОСОБА_4 , так як проживав із ОСОБА_5 , та позивач, яка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті батька позивачки відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на частку житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель та споруд. ОСОБА_4 за життя склав заповіт, яким належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Сокільники Теребовлянського району Тернопільської області і все належне йому майно, яке буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 .

Після смерті батьків, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину позивачка не може через те, що даний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи вказані обставини, позивач звернулась до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за рішенням суду.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29.09.2025, відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено судове засідання у справі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Пацула В.О. в судове засідання не з`явились, однак представник позивача подав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі.

Представник Теребовлянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.11.1989, виданого виконавчим комітетом Соколівської сільської Ради народних депутатів, цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, що складається з 3-ох членів, головою якого є ОСОБА_4 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Теребовлянської районної Ради народних депутатів № 246 від 24.10.1989.

Згідно копії довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації № 189 від 09.07.2025, власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому № 246 від 24.10.1989, зареєстровано в Тернопільському ООБТІ 20.11.1989, реєстровий №90. Згідно примітки раніше житловий будинок рахувався за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до копій довідок виданих Золотниківською сільською радою Тернопільського району Тернопільською області від 10.07.2025 №237, від 02.09.2025 №302, 304, копії погосподарської книги, станом на 1986-1990, 1991-1995 роки житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , відносився до колгоспного типу двору та у вищевказаному житловому будинку станом на 15.04.1991 були зареєстровані: голова двору ОСОБА_4 , його члени: його дружина ОСОБА_5 , його дочка ОСОБА_3 , його син ОСОБА_2 . На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 разом із нею за вказаною вище адресою проживав її чоловік ОСОБА_4 , син ОСОБА_2 , останній перебував на той час у місцях позбавлення волі. На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 разом із ним за вказаною вище адресою був зареєстрований його син ОСОБА_2 .

Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 від 08.07.2025, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 41,7 кв.м., з якої житлова 33,5 кв.м.

Відповідно до висновку про вартість майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , виданого оцінювачем ОСОБА_6 станом на 04.09.2025 становить 75920 грн.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до статті 126 ЦК УРСР працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не приймав участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору.

Із доводів позивача, що підтверджуються відомостями із копії погосподарської книги господарства станом на 1986-1990, слідує, що ОСОБА_2 у 16.08.1989 вибув з господарства, оскільки поїхав на роботу у м.Бобруськ Могильовської області республіки білорусь, повернувся до господарства 13.10.1992. ОСОБА_3 поїхала разом із братом ОСОБА_2 та повернулася у господарство лише 14.03.1995.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого на 15 квітня 1991 року були ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яким належало по 1/2 частки житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами кожному.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , втратили право на частку в майні двору, оскільки вони більше трьох років підряд не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, вибули з господарства задовго до 1991 року.

Вказаного не заперечують відповідачі, оскільки подали до суду заяви про визнання позову.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10.11.2000, виданого Соколівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Сокільники, Теребовлянського району, Тернопільської області.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 спадщину прийняли її чоловік ОСОБА_4 , оскільки проживав із ОСОБА_5 на час її смерті, та дочка ОСОБА_1 , яка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.2005 та відомостями постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2025.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07.11.2003, виданого виконкомом Соколівської сільської радою Теребовлянського району Тернопільської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Сокільники, Теребовлянського району, Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Соколівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 18.02.2003, за яким належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Сокільники Теребовлянського району Тернопільської обл. і все належне йому майно і що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Сокільники, Теребовлянського району, Тернопільської області та її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зареєструвала шлюб, після державної реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище « ОСОБА_9 », в подальшому даний шлюб було розірвано 28.09.2004, актовий запис №36, та видано свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , прізвище останньої після розірвання шлюбу « ОСОБА_9 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09.09.2025 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 28.09.2004.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Тернопільською державною нотаріальною конторою за № 460-14 від 19.08.2025, вбачається, що при розгляді документів було встановлено, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами було зареєстровано за колгоспним двором, який складається з 3-х членів колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_4 . Також встановлено, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу №406/2003 за заявою спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 , на ім`я якої 08.04.2005, за реєстровим № 1-772, видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом земельну ділянку (пай), площею 4,04 га, інші спадкоємці не звертались. Також встановлено, що після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведено спадкову справу №407 за заявою ОСОБА_1 , яка оформила на себе 08.04.2025, за реєстровим №1-775 земельну частку (пай).

Оскільки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (далі -ЦК УРСР) в редакції 1963 року.

Згідно статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до статті 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

За нормами частини першої статті 534 ЦК УРСР 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно із статтями 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до статті 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно.

За умовами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів частини 1першої статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Пунктом 1 частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачами, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх прав, її права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких: 3/4 частки даного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 частки даного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись статтями 4, 12, 200, 247, 265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких: 3/4 частки даного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 частки даного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Теребовлянська державна нотаріальна контора Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: вул.Кн.Василька, 108, м.Теребовля, Тернопільська обл., .

Повний текст рішення суду складено 17.11.2025.

Суддя А.В.Мельник