Справа № 341/149/25
Провадження № 22-ц/4808/1510/25
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О. В.,

суддів: Бойчука І. В., Томин О. О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скарг у ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Денис Тарас Дмитрович, на рішення Богородчанського районного суду від 20 серпня 2025 року, у складі судді Шишка О.А., у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

в с т а н о в и в:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача 62189,75 грн витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, 1964,00 грн витрат на встановлення розміру збитків, всього 64153,75 грн.

На обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 14 лютого 2024 року о 19 год 14 хв на вул. Галицька в селі Угринів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Nissan», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Audi», н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП автомобілю марки «Audi» завдано механічні пошкодження, а його власнику - матеріальні збитки.

Постановою Богородчанського районного суду від 21.03.2024 року у справі встановлено, що ДТП сталася з вини відповідача. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована не була.

Керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі поданої ОСОБА_2 заяви про отримання відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснило останньому регламентну виплату в загальному розмірі 62189 грн, а також позивачем були понесені витрати на визначення розміру шкоди в розмірі 1964 грн.

Після виплати зазначеної суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, в позивача виникло право регресної вимоги до відповідача в частині відшкодування завданої шкоди.

З огляду на викладене, посилаючись на вимоги ст. 11, 1166, ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, підпункт 1 ч.2 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», представник МТСБУ просить позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Богородчанського районного суду від 20 серпня 2025 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 62189,75 грн витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, 1964,00 грн витрат на встановлення розміру збитків, 3028,00 грн судового збору, а всього 67181,75 грн.

Представник ОСОБА_1 адвокат Денис Т.Д. на вказане рішення суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що позивач не надав суду достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема щодо знаходження автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди в технічно несправному стані або водій був у стані алкогольного сп`яніння.

Технічний стан автомобіля відповідача не був предметом дослідження при розгляді справи про адміністративне правопорушення та з даного питання суд жодних висновків не робив. Також відповідач не притягувався до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу з технічними несправностями, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена.

Зазначає, що для відшкодування шкоди в порядку регресу обов`язково необхідно довести в сукупності такі факти, як спричинення страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу дорожньо-транспортної пригоди та визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Позивачем не здійснено перевірку належності технічного стану транспортного засобу існуючим вимогам ПДР, не проведено жодних експертиз та не встановлено причинно-наслідковий зв`язок події ДТП, а саме що її причиною була саме технічна несправність автомобіля.

Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Моторотранспортне страхове бюро України правом на подачу відзиву не скористалось.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п.1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України).

Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію справи та ціну позову в даній справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої було пошкоджено належний ОСОБА_2 транспортний засіб, на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то, після виплати МТСБУ суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання.

Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 цього Закону.

Згідно з пунктом 37.2.1 статі 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на час звернення до суду) МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.

Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Регрес - це нове право, що виникає в особи - МТСБУ внаслідок здійснення платежу.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом.

Частина 4 статті 82 ЦПК України визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року у справі № 352/748/24, яка набрала законної сили 02 квітня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та встановлено, що він 14 лютого 2024 року приблизно о 19 год 15 хв, в с. Угринів на вул. Галицька, керуючи транспортним засобом Нісан Ліф, н.з. НОМЕР_3 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та при виникненні перешкоди для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Ауді А4, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився попереду для виконання маневру розвороту.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків.

Таким чином, наявність вини в діях ОСОБА_1 у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки Ауді А4, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , додатковому доказуванню не підлягає.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 застрахована не була.

На підставі наказу «Про виплату ОСОБА_2 » від 10.09.2024, довідки №1 від 06.06.2024 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та звіту №78 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Audi», н.з. НОМЕР_2 , МТСБУ виплатило потерпілій ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 62189,75 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 926340 від 10.09.2024.

Таким чином, позивач, здійснивши виплату на користь потерпілої, виконав покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) МТСБУ має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього.

Згідно зі статтею 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач повинен сплатити витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а також витрати на встановлення розміру заподіяної шкоди.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Посилаючись на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між подією ДТП і заподіяннями шкоди потерпілому, відповідач до суду першої та апеляційної інстанції не надав належних та достатніх доказів, які б виключали його вину у вчинені ДТП та спростовували постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності даних про експлуатацію транспортного засобу з технічними несправностями є необґрунтованими, оскільки підставою позову є саме відшкодування МТСБУ шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач ОСОБА_1 договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не уклав, доказів, що його цивільно-правова відповідальність щодо транспортного засобу застрахована, до суду першої та апеляційної інстанції не надав.

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування шкоди в порядку регресу.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Денис Тарас Дмитрович, залишити без задоволення, а рішення Богородчанського районного суду від 20 серпня 2025 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О. В. Пнівчук

Судді: І. В. Бойчук

О. О. Томин