Провадження № 2-др/947/100/25
Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого судді Луняченка В.О.
за участю секретаря Макаренко Г.В.,
представника ОСОБА_1 адвоката Бова П.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву подану в інтересах ОСОБА_2 адвокатом Чумаченко С.О. про постановлення додаткового рішення про стягнення судових витрат по цивільної справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна, набутого під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна спільно набутого за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу -
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2025 були задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна, набутого під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 65,3 кв.м, житловою площею 38,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Залишено за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 65,3 кв.м, житловою площею 38,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки транспортного засобу марки «Nissan» модель «Rogue», 2015 року випуску номер кузову НОМЕР_1 .

Залишено за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки транспортного засобу марки «Nissan» модель «Rogue», 2015 року випуску номер кузову НОМЕР_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки транспортного засобу марки «Ford» модель «Fiesta», 2017 року випуску номер кузову НОМЕР_2 .

Залишено за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки транспортного засобу марки «Ford» модель «Fiesta», 2017 року випуску номер кузову НОМЕР_2 .

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про розподіл в якості спільного майна транспортного засобу марки «Hyundai» модель « Elantra», 2015 року випуску, номер кузову НОМЕР_3 .

У рішенні також зазначено що питання розподілу судових витрат буде вирішено у порядку визначеному ч.8 ст. 141 ЦПК України.

У заяві поданої шляхом формування в системі «Електронний суд» 19.09.2025 представник позивачці по первісному позову просить суд винести додаткове рішення в якому стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати, понесені при розгляді справи, у вигляді: сплаченого пр подачі позову судового збору у розмірі 9 901,56 грн.; сплаченого по подачі заяви про забезпечення позову судового збору у розмірі 605,60 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.; витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи , за якою 17.02.2025 були отримані висновки за №№28-25 та 29-25, у загальному розмірі 11 000 грн.

Розмір судових витрат доводиться стороною квитанцієями про сплату судового збору, платіжною інструкцією від 14.02.2025 про оплату висновків експерта ОСОБА_5 а також Договором про надання правової допомоги №1/01.07/2024 від 01.07.2024 року укладеного між адвокатом Чумаченко С.О. та клієнтом ОСОБА_2 щодо надання адвокатом комплексної правової допомоги та визначеним гонораром адвоката у розмірі 20 000 грн; Актом здачі-прийому виконаних робіт (наданих послуг №1 до Договору№1/01.07/2024, згідно якого адвокатом були надані наступні послуги: 1) Ознайомлення із документами клієнта, їх правовий аналіз, надання консультацій та роз`яснень з правових питань стосовно досудового урегулювання спору, узгодження правової позиції, аналіз актуальної судової практики; 2) складання та надсилання адвокатського запити від 18.06.2024; 3) складання та направлення до суду позовної заяви про поділ спільного майна подружжя, заяви про забезпечення позову, заяви про виклик свідків, клопотання про витребування доказів; 4) складання та надіслання до суду заяви про виправлення описки в ухвалі суду; 5) складання відповіді на відзив; 6) складання та направлення до суду відзиву на зустрічну позовну заяву; 7) складання та направлення до суду клопотання про приєднання доказів; 8) складання та направлення заяви при приєднання доказів; 9) складання та направлення заяви про виклик свідка; 10) складання та подання письмових пояснень від 20.01.2025 ; 11) складання та надання повідомлення від 07.02.2025; 12) складання на надіслання заяви експерту; 13) складання та надіслання заяви про відкладення розгляду справи; 14) складання та подання заяви про зменшення позовних вимог; 15) складання та подання заяви про приєднання доказів від 26.02.2025.

Від представника ОСОБА_2 подано клопотання про розгляд заяви про винесення додаткового рішення без участі представника та позивачці за первісним позовом.

Представник відповідача адвокат Бова П.С. надав письмові пояснення , які підтримав у судовому засіданні, із запереченнями проти розміру судових витрат, та наполягав на тому що відсутні докази сплати адвокату гонорару, зазначений розмір гонорару не відповідає складності справи а також просив врахувати факт часткового задоволення позовних вимог, що є підставами для зменшення розміру судових витрат які підлягають стягненню.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У статті 137 ЦПК України визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) Розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:

(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару;

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18, від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що:

«Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони».

На вказаний правовий висновок звернув увагу Верховний Суд і у постанові від 13.03.2025 у справі №275/150/22.

У даному випадку, при розгляді питання про стягнення судових витрат, суд звертає увагу на наступне:

Предметом заявлених позовних вимог ОСОБА_2 у первісному позові та у заяві про зменшення позовних вимог були ті ж самі квартира загальною площею 65,3 кв.м, житловою площею 38,6 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ( реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); транспортний засіб марки «Nissan» модель «Rogue», 2015 року випуску номер кузову НОМЕР_1 ; транспортний засіб марки «Ford» модель «Fiesta», 2017 року випуску номер кузову НОМЕР_2 , що і зазначені предметом розподілу спільного майна подружжя у рішенні , а часткове задоволення позову пов`язано із зміною судом способу розподілу спільного майна яке заявлялось у позові.

При тому судом враховується що стороною відповідача по первісному позову не визнавались позовні вимоги у тому числі і стосовно предмету розподілу спільного майна, так як представник відповідача по первісному позову заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 з підстав придбання спірної квартири та автомобілів марки «Nissan» модель «Rogue» та марки «Ford» модель «Fiesta» за особисті кошти ОСОБА_1 .

Таким чином не зважаючи на часткове задоволення позовних вимог всі вимоги стосовно предмету яке підлягає розподілу ( об`єктів ) заявлені позивачем ОСОБА_2 судом були визнані спільним майном подружжя та розподілені між подружжям.

Крім того , окрім загальних пояснень про наявність можливості зменшення розміру судових витрат , перелік законодавства , стороною ОСОБА_1 не обґрунтовано у чому саме невідповідність витрат складності справи та виконаної послуги з професійної правничої допомоги.

Що стосується тверджень представника ОСОБА_1 о відсутності доказів безпосередньої оплати гонорару адвоката, суд, приймає до уваги усталено правову позицію Верховного Суду, яки висловлена , зокрема, у додаткової постанові від 18 лютого 2025 року у справі № 922/2830/23, про те що стягненню підлягають судові витрати які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, що підтверджується наявністю договірних відносин між такою стороною та адвокатом.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку що підлягають задоволенню у повному обсязі вимоги заявлені представником ОСОБА_2 , про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат у вигляді : сплаченого пр подачі позову судового збору у розмірі 9 901,56 грн.; сплаченого по подачі заяви про забезпечення позову судового збору у розмірі 605,60 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.; витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи , за якою 17.02.2025 були отримані висновки за №№28-25 та 29-25, у загальному розмірі 11 000 грн.

Керуючись ст. ст. 137,141, 270, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву, подану в інтересах ОСОБА_2 адвокатом Чумаченко С.О. , про постановлення додаткового рішення про стягнення судових витрат по цивільної справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна, набутого під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна спільно набутого за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; заявлене фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; зазначене фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ) судові витрати у вигляді сплаченого пр подачі позову судового збору у розмірі 9 901,56 грн.; сплаченого по подачі заяви про забезпечення позову судового збору у розмірі 605,60 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.; витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи , за якою 17.02.2025 були отримані висновки за №№28-25 та 29-25, у розмірі 11 000 грн., а всього стягнути судові витрати на загальну суму 41 507 ( сорок одна тисяча п`ятсот сім ) гривень 16 копійок.

Повний текст додаткового рішення буде виготовлено протягом десяти днів після проголошення його вступної та резолютивної частини.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В. О. Луняченко