Справа № 527/3031/25
провадження 2-о/527/85/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Фіцай О.Л..,

за участю секретаря судового засідання - Скорик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине в порядку окремого провадження цивільну справу № 527/3031/25 за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи: Приватна агрофірма «Урожай» про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2025 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви зазначив, що з 01.09.1997 року по 29.06.2002 року він навчався в Інституті підготовки кадрів для органів прокуратури України Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого. 29.06.2002 року виданий диплом спеціаліста серії НОМЕР_1 про отримання повної вищої освіти за спеціальністю "Правознавство" та здобуттям кваліфікації юриста. Відповідно до вказаного диплому моє ім`я зазначене як В`ячеслав тобто з апострофом, у той час як відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 виданим Врадіївським РВ УМВС України в Миколаївській області 27.05.1997 року моє ім`я записане без апострофу. 15.10.2025 року на мою адресу надійшла архівна довідка з Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого № Л-677/457 від 03.10.2025 року, відповідно до якої підтверджено його навчання у вказаному університеті, який перейменований з Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, та у якій також зазначено неправильне ім`я ОСОБА_2 . На даний час заявник перебуває у трудових відносинах з ПАФ "Урожай" та за попереднім узгодженням з керівництвом може поєднати також посаду юриста, на призначення якої потрібен підтверджуючий документ про наявність відповідної освіти. Таким чином, невідповідність вказаних документів може призвести до перешкоджання влаштуватися на роботу за спеціальністю, а також не зарахування вказаного періоду навчання до загального трудового стажу.

Посилаючись на викладене, просить суд встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 диплому серії НОМЕР_1 виданого 29 червня 2002 року про закінчення у 2002 році Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого і отримання повної вищої освіти за спеціальністю "Правознавство" та здобуття кваліфікації юриста, а також даних і відомостей про мене, що вказані у архівній довідці Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого №Л-677/457 від 03.10.2025 року.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження.

У судове засідання заявник не з`явився, в заяві просить справу розглядати у його відсутності.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, направили заяву в про розгляд справи у їх відсутності та не заперечує щодо заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 27.05.1997 року Врадіївським РВ УМВС України в Миколаївській області та карткою платників податків, де ім`я заявника записане без апострофа "ВЯЧЕСЛАВ" (а.с 3-4).

Як вбачається з диплому серії НОМЕР_1 про отримання повної вищої освіти за спеціальністю "Правознавство" та здобуттям кваліфікації юриста відповідно до якого ім`я заявника зазначене як « ОСОБА_2 », тобто з апострофом (а.с 7).

Відповідно до архівної довідки з Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого №Л-677/457 від 03.10.2025 року, відповідно до якої:« ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом № 119-С від 31.07.1997 р. був зарахований студентом 1-го курсу Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1997 р. (денна форма навчання). Наказом № 250-С від 26.06.2002 р. його було відраховано з академії у зв`язку з закінченням навчання і отриманням повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та здобуттям кваліфікації юриста з 29.06.2002 р. 29.06.2002 р. йому було видано диплом спеціаліста НОМЕР_1 .» (а.с. 5). Згідно архівної довідки також зазначено невірне ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, серії ПТ №1697 від 04.04.2017 року, ім`я заявника записане "ВЯЧЕСЛАВ" (а.с.8).

Згідно трудової книжки, серії НОМЕР_4 , заповненої 08.11.2001 року, де ім`я заявника записане як " ОСОБА_3 ", у якій першим записом зазначено, що до прийняття на роботу в органи прокуратури Полтавської області навчався в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1997 року по 29.06.2002 року та отримав диплом серії НОМЕР_1 від 29.06.2002 року (а.с.9).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено розбіжність у написанні імені заявника в дипломі, архівній довідці, а також в паспорті, свідоцтві про право на зайняття адвокатською діяльністю, трудовій книжці.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо.

Встановленому судом факту відповідають цивільні правовідносини про встановлення факту, що має юридичне значення, які регулюються нормами ЦПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому.

Таким чином, за правовими позиціями щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документі, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки.

Так, як вбачається із копії архівної довідки Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого №Л-677/457 від 03.10.2025 року, заявник дійсно навчався на денній формі навчання та був зарахований студентом 1-го курсу Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1997 р. . Наказом № 250-С від 26.06.2002 р. його було відраховано з академії у зв`язку з закінченням навчання і отриманням повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та здобуттям кваліфікації юриста з 29.06.2002 р. 29.06.2002 р. йому було видано диплом спеціаліста НОМЕР_1 .» Під час навчання мав прізвище, ім`я, по батькові « ОСОБА_1 ». Отримання заявником диплому серії НОМЕР_1 від 29 червня 2002 року, виданого Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, що міститься в матеріалах справи.

У наданих правовстановлюючих документах наявна розбіжність у написанні ім`я заявника, яка виключає їх тотожність між собою, при цьому усі інші дані співпадають між собою.

Встановити факт належності заявнику диплому про навчання серії НОМЕР_1 в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник не має змоги.

Відповідно до ч.ч.1, 3ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зі змісту диплому серії НОМЕР_1 про встановлення факту належності якого заявник звернувся до суду з відповідною заявою, та наданих заявником письмових доказів, зокрема, паспорту громадянина України, карткою платників податків, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, паспорт, трудовою книжкою, вбачається відмінність запису в дипломі, імені заявника « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від її імені « ІНФОРМАЦІЯ_4 », при одночасній відповідності інших відомостей, внесених до документів заявника, зокрема, щодо його, дати народження, внаслідок чого суд приходить до висновку про належність заявнику вказаного вище диплому.

Будь-яких інших обставин, які б спростовували належність саме заявнику ОСОБА_1 диплому серії НОМЕР_1 , судом під час розгляду справи встановлено не було.

Таким чином, заявник ОСОБА_1 наділений правом на захист свого цивільного права в судовому порядку, оскільки підстави його звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу свідчать про наявність обмеження його права на працевлаштування на роботу за спеціальністю, а також не зарахування вказаного періоду навчання до загального трудового стажу.

На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується ОСОБА_1 , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно дост.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення вимоги ОСОБА_1 та встановлення факту належності йому диплому серії НОМЕР_1 та отримання повної вищої освіти за спеціальністю "Правознавство" та здобуття кваліфікації юриста, а також даних і відомостей про мене, що вказані у архівній довідці Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого №Л-677/457 від 03.10.2025 року, що відповідає вимогам п.6 ч.1ст.315 ЦПК України.

Відповідно до ч.7ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 2,5,12,13,76,81,89,258,259,263,265,268,273,293,294,315,319,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи: Приватна агрофірма «Урожай» про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , диплому серії НОМЕР_1 виданого 29 червня 2002 року про закінчення у 2002 році Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого і отримання повної вищої освіти за спеціальністю "Правознавство" та здобуття кваліфікації юриста, а також даних і відомостей про ОСОБА_1 , що вказані у архівній довідці Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого №Л-677/457 від 03.10.2025 року на ім`я « ОСОБА_3 ».

Судові витрати у виді сплаченого заявником судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 рнокпп: НОМЕР_3 ),

Заінтересована особа: приватна агрофірма «Урожай» (місцезнаходження: 39000, Полтавська область, Кременчуцький район, м.Глобине, вул. Володимирівська, 170, ).

Суддя О. Л. Фіцай