Справа №333/9493/24
Провадження №2/333/913/25
рішення

Іменем України

10 листопада 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Варнавської Л.О.

за участю секретаря судового засідання Бабак З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» про визнання недійсними положення кредитного договору, -

встановив:

Представник позивача Городніщева Є.О. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №7285263. В обґрунтування зазначає, що 19.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено електронний договір №7285263 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн. строком на 360 днів. Стандартна процентна ставка за користування кредитом складала 1,99% на день, що відповідає 726,35% річних. Умови договору були погоджені сторонами в електронному вигляді шляхом ідентифікації позичальника через систему BankID, а сам договір підписаний з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав: з 19.12.2023 року він не здійснив черговий платіж та не повернув суму кредиту. У зв`язку з цим нараховано заборгованість, яка станом на момент подання позову склала 44 272,80 грн., з яких: 11 000,00 грн. основна сума кредиту; 13 134,00 грн. нараховані проценти; 20 138,80 грн. інші платежі, передбачені умовами договору. Також позивач вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов`язань, ТОВ «Авентус Україна» 25.07.2024 року уклало з ТОВ «ФК Фінтраст Україна» договір факторингу, згідно з яким право вимоги за кредитним договором було відступлено позивачеві. Про зміну кредитора відповідача повідомлено шляхом надсилання відповідного електронного повідомлення на адресу, вказану в кредитному договорі. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит у розмірі 44 272,80 грн.

31.10.2024 року ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін.

25.11.2024 року на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження та витребування документів надійшла інформація від АТ «Сенс Банк» щодо відкриття рахунку та належності карти ОСОБА_1

16.01.2025 року через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, яка була скерована за допомогою підсистеми «Електронний суд» 16.01.2025 року.

17.01.2025 року через канцелярію суду надійшла заява про зміну назви учасника справи, а саме: позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», яка була скерована за допомогою підсистеми «Електронний суд» 17.01.2025 року.

Ухвалою суду від 20.01.2025 року змінено назву позивача у справі № 333/9493/24 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (03150, місто Київ, вул.Загородня, будинок 15, офіс 118/2, ).

20.01.2025 року від представника відповідача адвоката Бабаенко О.А. надійшла зустрічна позовна заява за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про визнання частково недійсними положень кредитного договору. Позивач вважає п.п 1.7.1., 1.7.2., 1.8.1, 1.8.2. Договору несправедливими та такими, що порушують його права як споживача, і є несправедливими умовами Договору та суперечать ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач вважає п.п 1.7.1., 1.7.2., 1.8.1, 1.8.2. Договору несправедливими та такими, що порушують його права як споживача, і є несправедливими умовами Договору та суперечать ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та просила визнати їх недійсними.

Ухвалою суду від 11.03.2025 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» про визнання частково недійсними положення кредитного договору, і об`єднано первісний та зустрічний позови в одне провадження.

21.03.2025 року через канцелярію суду від представника позивача Крюкової М.В. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, який було скерована за допомогою підсистеми «Електронний суд». В обґрунтування зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 про визнання частково недійсними положень кредитного договору, та вказує, що кредитний договір між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем було укладено у відповідності до вимог чинного законодавства України, а саме в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Підтвердженням укладення договору є належні докази, зокрема електронний підпис (одноразовий ідентифікатор), що прирівнюється до письмового підпису відповідно до ст. 12 цього закону. Позичальник самостійно обрав форму договору та погодився з його умовами, в тому числі щодо способу отримання кредиту на банківську картку № НОМЕР_1 . ТОВ «Фінтраст Капітал» також наголошує, що має правонаступництво за договором факторингу, відповідно до ст. 514 та 516 ЦК України. Жодне положення цього договору не визнано недійсним. Права вимоги передані належним чином. Розрахунок заборгованості підтверджено належним документом, підписаним директором первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна». У відзиві також зазначено про дотримання процедур ідентифікації та верифікації клієнта, відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації доходів» та Положення НБУ №107. Окремо заявлено про витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн, підтверджені відповідними доказами. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольнити первісний позов про стягнення заборгованості у повному обсязі, стягнути витрати на правову допомогу.

25.06.2025 року ухвалою суду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» про визнання недійсними положення кредитного договору - закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав викладене в позовній заяві, проти задоволення зустрічного позову заперечувала повністю.

Відповідач та його представник за первісним позовом позивач та його представник за зустрічним позовом в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом розміщення оголошення на сайті суду, оскільки зареєстрована на території м.Мелітополь Запорізької області, яка є тимчасово окупованою територією України. Крім цього, на електронну адресу відповідача зазначену в позові здійснено підписку для направлення судових повісток про, що в матеріалах справи мається довідка про їх отримання. Також суд, бере до уваги, про обізнаність відповідача ОСОБА_1 про розгляд даного позову, надходження зустрічного позову.

Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим закінчити розгляд справи у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає закінченню розгляду справи.

Стосовно первісного позову ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, 19.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №7285263 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022, року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 11000 грн (п.1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту 13.11.2024 року вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору.

З матеріалів позову підтверджено реєстрацію ОСОБА_1 через ІТС ТОВ «Авентус Україна», ідентифікацію за BankID, підписання через одноразовий ідентифікатор С2903.

Гроші були перераховані на банківську картку позичальника ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою платіжного провайдера.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 11000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації наданої АТ «Сенс Банк» за вих.:№12971-БТ-32.2/2024 від 15.11.2024 року судом встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом Банку. На його ім`я відкрито карту № НОМЕР_1 , рахунок до карти № НОМЕР_2 . З виписки по особовим рахункам за 19.11.2023 року вбачається, що 0 9-31 годині від 19.11.2023 року на рахунок ОСОБА_1 за № НОМЕР_2 надійшов переказ в розмірі 11 000,00 грн. Платник АТ «Сенс Банк».

Укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: п.1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору.

19.12.2023 Відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів з 25.07.2024 - 22.09.2024 в межах строку договору відповідно до наступного розрахунку: (11000 грн * 1,99 % = 218,9 грн*60 календарних днів = 13134 грн.).

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є правонаступником кредитора через договір факторингу від 25.07.2024, укладений з ТОВ «Авентус Україна». Згідно з вимогами договору факторингу фактор прийняв реєстр боржників, що підтверджується актами приймання передачі. Відповідача ОСОБА_1 повідомлено про зміну кредитора.

Положення частини першої статті 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст.207 ЦК України правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Так, відповідно до п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким,що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 11000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем.

ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), яка акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача.

Ураховуючи викладені обставини, договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Ураховуючи те, що позичальник ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтранс Капітал», яке набуло право вимоги за кредитним договором №7285263 від 19.11.2023 року.

У судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про неправомірність чи недійсність правочину, недотримання сторонами форми чи процедури укладення договору, а також не подано доказів порушення прав відповідача при укладенні кредитного договору.

Також відповідач не надав доказів погашення кредиту або часткового виконання зобов`язань. Відповідно, заборгованість, яка виникла у зв`язку з порушенням строків виконання зобов`язань за договором, є підтвердженою та підлягає стягненню. Розрахунок заборгованості є обґрунтованим, арифметично вірним та не спростований відповідачем.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у повному обсязі.

Стосовно зустрічних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними положень кредитного договору

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд неодноразово вказував, що факт ознайомлення з умовами і погодження є підставою для визнання договору укладеним за волевиявленням сторін.

Відсотки були чітко зазначені у договорі та кредитному паспорті до моменту укладення: 1,99% на день = 726,35% річних. Закон не забороняє таку ставку, але вимагає інформування (ЗУ "Про споживче кредитування", ст. 9), що виконано.

Відповідно до Постанови ВС від 21.03.2018 у справі №761/24881/16-ц ставка може бути високою, якщо умови прозорі, про них споживача повідомлено, і не було введення в оману.

У договорі кредиту №7285263 від 19.11.2023 року укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , немає прихованих платежів, штрафів або зміни умов у бік погіршення без згоди позичальника. Знижена ставка надається в рамках програми лояльності за бажанням споживача.

Надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено належними, допустимими та достовірними доказами обставин, які б свідчили про порушення його прав чи інтересів при укладенні спірного кредитного договору, а також про наявність підстав, визначених ст. 215 ЦК України, для визнання цього правочину недійсним.

Отже, заявлені у зустрічному позові вимоги про визнання частково недійсними положень кредитного договору №7285263 від 19.11.2023 року є необґрунтованими та непідтвердженими належними доказами, у зв`язку з чим суд приходить до правового висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У зв`язку із задоволенням заявлених первісних вимог у повному обсязі, суд вважає необхідним відшкодувати первісному позивачу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» понесені судові витрати у справі: судовий збір у сумі 2 422,40 грн., сплачену ним при подачі позову до суду. Оскільки позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви, у задоволенні вимог відмовлено, судовий збір в сумі 1 211,20 грн. слід компенсувати за рахунок держави.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді позивачем за первісним позовом ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» надано договір про надання правової допомоги №26/08-2024 від 26.08.2024 року, ордер на надання правової допомоги, рахунок на оплату, акт прийому-передачі виконаних робіт, тощо, де відповідно до вказаних документів правова допомога адвоката в розмірі 10 000,00 полягала в зустрічі та консультації з клієнтом, в зборі та аналізі доказів і документів для оформлення та подання позовної заяви з додатками про стягнення заборгованості за кредитним договором, складення позовної заяви по даній справі, підготовці до судових засідань, тощо.

Разом з тим у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі N 922/1964/21).

Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 не подано обґрунтованих заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, які просило стягнути ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

Ураховуючи вищевказане та те, що зазначені витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат,критерії реальності адвокатських витрат, задоволення позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування стороні позивача за первісним позовом витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі.

Керуючись ст.ст.522, 530, 536, 610-612, 617, 625, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 141, 289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ-44559822), суму заборгованості за кредитним договором 7285263 від 19.11.2023 року, в розмірі 44272 (Сорок чотири тисячi двiстi сiмдесят дві) гривнi 80 копiйок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ-44559822), сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 10.11.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська