Справа № 147/1803/25
Провадження № 2-о/147/53/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі

головуючого судді Почкіної О.М.,

із участю секретаря судового засідання Бабчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Ободівська сільська рада Гайсинського району Вінницької області, про встановлення факту спільного проживання на день смерті,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного спільного проживання разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області 06.11.2024. До смерті мати заявника ОСОБА_2 постійно проживала у с. Ободівка Гайсинського району Вінницької області, тому місцем відкриття спадщини є Гайсинський нотаріальний округ.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2.2433 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області та належить померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акту серії ЯБ №383768, земельної ділянки площею 0,1044 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , належного померлій на підставі Державного акту серії ЯИ №994291, земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , належного померлій на підставі Державного акту серії ЯИ №994290; житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , належного померлій на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 06.12.2007.

Спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 , що підтверджується записом у його свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 , яке видано 09.07.1963 Ободівською сільської ради Бершадського району Вінницької області, де в графі мати значиться « ОСОБА_2 ». Інші спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_2 відсутні. Заявник, як спадкоємець першої черги спадкування, своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, оскільки проживав разом з нею до дня смерті за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджуються довідкою №552 від 29.09.2025 Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області. ОСОБА_1 звернувся до Другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про те, щоб йому видали свідоцтво про право на спадкове майно на земельні ділянки. Проте 01.10.2025 отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії за №558/01-16, де вказано, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки спадкоємець не подав заяву до шести місяців з дня смерті померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та не підтвердив факт спільного проживання за однією адресою разом з спадкодавцем до дня її смерті, так як не був зареєстрований за однією адресою з померлою ОСОБА_2 . Тому заявник вважається таким, що не прийняв спадщину. Однак заявник стверджує, що з травня 2022 року у заявника погіршилися відносини у сім`ї і він перейшов проживати до матері, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після цього заявник з матір`ю прийняли рішення про те, що син буде проживати у неї постійно, оскільки він не має власного житла, а мати потребувала сторонньої допомоги. Тому з травня 2022 року заявник постійно проживав з матір`ю та здійснював догляд за нею. Згодом здоров`я матері заявника погіршилося і він змушений постійно здійснювати догляд за нею, тому не встиг зареєструватися за місцем проживання матері. На час смерті матері заявник проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . В зв`язку з викладеними обставинами заявник змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини з метою оформлення права на спадкове майно.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 17.10.2025 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання по справі.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав та просив заявлені вимоги задоволити. Вказав, що з 2022 року проживав разом з матір`ю за однією адресою до дня її смерті. Звернувся до Другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про те, щоб йому видали свідоцтво про право на спадкове майно, однак йому відмовили з підстав неприйняття ним спадщини, тому змушений звернутися до суду.

Представник заявника надала пояснення, аналогічні змісту заяви про встановлення факту спільного проживання на день смерті. Просила заяву задоволити.

Представник заінтересована особа Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечень та будь-яких клопотань не подавав.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії серії НОМЕР_1 виданого Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області 06.11.2024., ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 79 років, про що 06.11.2024 складено відповідний актовий запис №139 (а.с. 9).

З належного заявнику свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яке видано 09.07.1963 Ободівською сільською радою Бершадського району Вінницької області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_1 , матір`ю якого є ОСОБА_2 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2.2433 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, яка належить померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акту серії ЯБ №383768 (а.с. 16), земельної ділянки площею 0,1044 га для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 , належного померлій на підставі Державного акту серії ЯИ №994291 (а.с.15), земельної ділянки площею 0,2500 га для для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 , належного померлій на підставі Державного акту серії ЯИ №994290 (а.с.14); житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 належного померлій на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 06.12.2007 (а.с.17).

Із витягу з реєстру територіальної громади № 2025/013997935 від 24.09.2025 встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

З довідки виданої Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області від 29.09.2025 №552 вбачається, що ОСОБА_1 , 1963 року народження, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживав за адресою АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з травня 2022 року по день її смерті та проводив її поховання. Крім того, на даний час ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина та заявник звернувся до приватного нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 (а.с.11)

З роз`яснення Другої Тростянецької державної нотаріальної контори від 01.10.2025 №558/01-16 адресованих ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 після звернення до Другої тростянецької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з тим, що не підтвердив факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , не подав заяву про прийняття спадщини до шести місяців після смерті спадкодавця та не надав документів, які б підтверджували його спільне проживання разом з померлою матір`ю, оскільки його місце реєстрації значиться за адресою відмінною від адреси, за якою була зареєстрована його мати (а.с. 12).

Таким чином, через відсутність документів, які підтверджують, що на час смерті матері заявник проживав разом з нею за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізувати свої права на спадкування майна після смерті матері.

З витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №82711261, наданого Другою тростянецькою нотаріальною конторою 30.09.2025, вбачається, що за життя ОСОБА_2 розпорядилася своїм спадковим майном та склала 24.12.2019 заповіт, посвідчений Новоободівською сільською радою Тростянецького району за №189 та 16.01.2020 заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Гонтарук Т.І. за №1426, які є чинними. (а.с.20)

З витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №82711247 наданого Другою тростянецькою нотаріальною конторою 30.09.2025, вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилася та свідоцтва про право на спадщину на майно померлої не видавалися ( а.с. 21)

Також судом за клопотанням заявника про допит свідків було допитано свідків.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , пояснила, що проживає в АДРЕСА_3 , є далекою родичкою померлої, в останні роки життя неодноразово її навідувала. Свідок підтвердила, що ОСОБА_1 постійно проживав разом зі своєю матір`ю в с.Ободівка протягом трьох років, та здійснював догляд за нею.

Свідок ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживає в АДРЕСА_1 , та є сусідкою померлої та заявника, підтвердила, що ОСОБА_1 навесні 2022 року переїхав до своєї матері в с. Ободівка, де проживав разом з нею до дня її смерті та здійснював поховання.

При ухваленні даного рішення суд керується наступними нормами

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно Конституції України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами.

У своїй ухвалі від 14 вересня 2016 року (справа № 505/2085/14-ц) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов наступного висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів, показанням свідка, доводиться факт того, що заявник проживав разом із матір`ю на час відкриття спадщини на майно після смерті останньої.

Беручи до уваги те, що з метою недопущення порушення спадкових прав заявника, реалізація яких залежить від доведеності факту спільного проживання заявника разом зі своєю матір`ю до дня її смерті, проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини, на які покликається заявник у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому вимоги, викладені у заяві підлягають до задоволення.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 89, 247, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Ободівська сільська рада Гайсинського району Вінницької області, про встановлення факту спільного проживання на день смерті задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , постійно спільно проживав на час відкриття спадщини разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа Ободівська сільська рада Гайсинського району Вінницької області, , місце знаходження: с. Ободівка, вул. Ватутіна, 8, Гайсинський район, Вінницька область.

Суддя О.М. Почкіна