ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року

м. Харків

справа № 619/5072/25

провадження № 22-ц/818/5019/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 03 вересня 2025 року у складі судді Овсяннікова В.С.,-

УСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя.

ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просила вжити заходів по забезпеченню позову та заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування у Харківській області, на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у даній справі здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо проведення підготовчих робіт, будівництва об' єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці за кадастровим номером :03:000:0634, площею 0,0908 га.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 03 вересня 2025 року клопотання про забезпечення позову задоволено.

Заборонено Державній інспекції архітектури та містобудування у Харківській області, на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у даній справі здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо проведення підготовчих робіт, будівництва об' єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці за кадастровим номером :03:000;0634, площею 0,0908 га, що розташована у с-щі Мала Данилівка, Харківського району, Харківської області.

Ухвала мотивована тим, що відповідач маючи правовстановлюючі документи на спірне майно має можливість до вирішення справи судом здійснити його відчуження, що утруднить або зробить неможливим у майбутньому виконання рішення суду.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просила ухвалу скасувати, у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд вирішив питання про забезпечення позову на підставі заяви поданій в паперовій формі, а не через електронний кабінет, хоча згідно вимог ЦПК така заява підлягала залишенню без розгляду. Також суд дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову. Зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону, порушують право ОСОБА_4 на мирне володіння майном та наносить їй збитки.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у справі є поділ спільного сумісного майна колишнього подружжя. Позивач вказує, що об`єкт незавершеного будівництва садового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований у с-щі Мала Данилівка, Харківського району, Харківської області на земельній ділянці за кадастровим №:03:000;0634, площею 0,0908 га - є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, який без згоди позивача може бути введено відповідачем у експлуатацію та відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

В заяві зазначено, що 12.09.2019 у Дергачівській районній державній адміністрації Харківської області отримано будівельний паспорт на будівництво садового будинку та господарських споруд, згідно якого, документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: індексний номер витягу: 180561999, дата формування: 11.09.2019р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220, номер запису гфо право власності: 33168752, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0634.

До початку будівельних робіт у 2019 році отримано дозвільний документ НОМЕР_1 , який надав право почати будівництво.

Заявою №55 від 23 жовтня 2019 року Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області повідомлено про початок будівельних робіт будівництво садового будинку, господарських споруд у Харківській області, Дергачівський район, смт. Мала Данилівка, Малоданилівська селищна рада, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:064.

Згідно технічного паспорту, реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:6931-4332-5717-4597 на земельній ділянці, загальною площею 908 кв.м., розташований садовий будинок - А2, тераса-аі, тераса - а2, ганок - аЗ, колодязь - №1, каналізаційна споруда - №2, хвіртка - №3, ворота - №4, огорожа - №5. Двоповерховий будинок -А-2, загальною площею 254,7 кв.м., основна площа - 57,5 кв.м., допоміжна (підсобна) площа- 197,2 кв.м., складається на 1-му поверсі з; тамбур площею 12,9 кв.м., холу - 5,0 кв.м., санвузол - 5,8 кв.м., пральня - 4,8 кв.м., топочна - 5,5 кв.м., кухня-їдальня - 66,1 кв.м., кімната -12,9 кв.м., гараж -48,7 кв.м.; на 2-му поверсі з; хол - 23,7 кв.м., кімната -13,8 кв.м., гардеробна - 15,0 кв.м., санвузол - 9,7 кв.м., кімната -16 кв.м., кімната -14,8 кв.м.

Вказаний об`єкт нерухомості не був введений в експлуатацію, не зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухомість.

Будівництво вказаного садового будинку та господарських споруд позивач здійснив самостійно, відповідачка не приймала участь (фінансово та іншим способом) у придбанні земельних ділянок та будівництві. Позивач при придбанні земельних ділянок оформив їх на відповідачку - дружину на той час, оскільки це спільне майно подружжя і такий вчинок відповідає його поглядам та сімейним цінностям. Позивач особисто утримував майно (садовий будинок), сплачував витрати за постачання електроенергії, витрати на членство у СТ «Шале Грааль», послуги сигналізації та інше.

Позивач просив забезпечити позов шляхом заборони Державній інспекції архітектури та містобудування у Харківській області, на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у даній справі здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо проведення підготовчих робіт, будівництва об' єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці за кадастровим номером :03:000:0634, площею 0,0908 га.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову зазначено, що підставою позову є поділ майна. Зазначає, що існує ризик, що відповідачка відчужить належне майно під час розгляду справи, унеможлививши таким чином його поділ, у разі задоволення її позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову суд застосовує для того, щоб гарантувати виконання його можливого рішення, і повинен це робити в разі необхідності. Визначення співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам передбачає встановлення судом співвідношення негативних наслідків від ужиття таких заходів із тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких особа звернулася до суду, вартості майна, на яке вона просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони іншій особі здійснювати певні дії (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (пункт 37)).

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі № 910/12404/21 (пункт 21), Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 березня 2023 року у справі № 905/448/22 (пункт 27)).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (пункт 36)).

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність безпосереднього зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

У постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 9 10/7029/21 викладено висновок, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

ОСОБА_1 не довів, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду із позовною заявою.

Водночас обраний спосіб забезпечення позову є неспівмірним заявленим позовним вимогам, оскільки введення в експлуатацію спірного майна не свідчить про неможливість в наступному виконати судове рішення про його поділ між колишнім подружжям.

Проте суд зазначеним обставинам належної оцінки не надав та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права ( ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Московського районного суду м. Харкова від 31 липня 2023 року скасуванню, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони Державній інспекції архітектури та містобудування у Харківській області, на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у даній справі здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо проведення підготовчих робіт, будівництва об' єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці за кадастровим номером :03:000:0634, площею 0,0908 га належить відмовити.

Керуючись статтями 367, 374 ч. 1 п. 2, статтею 376 ч. 1 п. п. 3, 4, статтями 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 03 вересня 2025 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний тексти судового рішення складено 20 листопада 2025 року

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук