Номер провадження 2/205/4681/25
28 жовтня 2025 року місто Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Грони Д.С.,
за участю секретаря судового засідання Галушки А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,-
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 18.08.2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. На адресу суду повернулися конверти із рекомендованими повідомленнями із судовими повістками з позначками «адресат відсутній за вказаною адресою».
Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 28.10.2025 було вирішено питання про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 1 листопада 2024 року о 10:20 у м. Підгорне водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху, не переконавшись в безпечності обраного маневру, не дотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення з транспортним засобом «Geely», д.н.з. НОМЕР_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1, 12.1, 13.1 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 20.01.2025 року від 20.01.2025 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 10.02.2025 року.
Частиною 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відтак, не підлягає доказування у даній справі питання щодо винуватості ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, в результаті якої було пошкоджено майно.
Згідно з відомостями Централізованої бази даних МТСБУ та даними довідки НПУ про обставини ДТП, які додані до матеріалів справи, вбачається, що винуватець ДТП, а саме: Відповідач керував автомобілем «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , без полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхового сертифікату «Зелена картка».
Відповідно до п.п. «а» п.41.1. ст.41 Закону N? 1961-IV МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах визначених шим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, водій якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Тому, 25.11.2024 року уповноважений представник власника пошкодженого транспортного засобу «Geely», д.н.з. НОМЕР_5 , з метою отримання відшкодування збитків, на виконання вимог ст.35 Закону N? 1961-IV, звернувся до МТСБУ 3 відповідною заявою, а також надав копії документів, що підтверджували його повноваження, право власності потерпілої особи на транспортний засіб. Крім того, до заяви було долучено копію договору ОСЦПВ, який був чинним на момент ДТП щодо пошкодженого транспортного засобу.
За фактом даної ДТП МТСБУ було відкрито регламентну справу N? 111081.
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону N? 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи.
На виконання своїх обов?язків, передбачених п.34.1 ст.34 Закону N? 1961-IV, МТСБУ направило свого представника (працівника або експерта) для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу. Внаслідок такого огляду, який був здійснений 12.12.2024 року, та проведення автотоварознавчого дослідження було складено звіт про оцінку N? 011124 від 27.12.2024 року.
Згідно з висновками звіту про оцінку N? 011124 від 27.12.2024 року, що міститься в матеріалах справи, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Geely», д.н.з. НОМЕР_6 , з урахуванням зносу, без ПДВ, становила 59 584,91 грн.
Відповідно до абз.2 п.36.2 ст.36 Закону № 1961-IV якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
Вартість такого дослідження, щодо розміру збитків становила 2300,00 грн, що підтверджується доданою копією платіжної інструкції N? 3150.
Зазначена шкода, у визначеному спеціалістом розмірі, потерпілій особі особисто винуватцем ДТП відшкодована не була. При цьому договірних зобов?язань між МТСБУ, потерпілою особою та Відповідачем не виникало.
Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього даним законодавчим положенням обов?язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону N? 1961-IV, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до Віповідача. Тобто, Позивач набув право вимоги яке потерпіла особа ( ОСОБА_2 ) мала до Відповідача, як особи відповідальної за завдані збитки.
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.
Згідно з підп. а) п.41.1. ст.41 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, (далі Закон України 1961-IV), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
За замістом ст. 22 Закону України 1961-IV МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.
Згідно зі ст.1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України 1961-IV передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до винної особи - власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність
Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена водієм транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, відповідно до ст.1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, після проведення виплати у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 .
Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Новокодацьким районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя Денис ГРОНА