Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря судових засідань Камілли В.Я.,

представника заявника Дудурича І.В.,

третьої особи - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Головко Вікторія Євгенівна, ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Дудурич І.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Головко Вікторія Євгенівна, ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявник є сином ОСОБА_3 . Померлий ОСОБА_3 проживав за адресою АДРЕСА_1 . Померлому ОСОБА_3 належав на праві власності будинок за адресою АДРЕСА_1 . В день смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Вказує, що коло спадкоємців першої черги складали наступні особи: заявник, дружина померлого - ОСОБА_4 , син померлого - ОСОБА_5 . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . У померлого ОСОБА_5 є син ОСОБА_1 . ОСОБА_1 в порядку ст. 1276 ЦПК України (спадкової трансмісії) мав право на спадкування частки, яка би належала його батькові, проте не прийняв її. Інших спадкоємців, які мають право на спадкування за законом першої черги, не має. Пояснює, що ОСОБА_2 з дитинства проживав за адресою АДРЕСА_1 . В 24.12.2010 році на вимогу батька ОСОБА_3 , з метою отримання батьком субсидії, заявник знявся з реєстрації, залишаючись проживати в будинку за вказаною адресою у зв`язку із відсутністю іншого житла. На час відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_5 , заявник постійно проживав разом із померлим ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом про встановлення факту проживання осіб від 18.10.2020 року.

Необхідність поживання заявника із померлим ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 було викликане рядом захворювань померлого ОСОБА_3

17.05.2021 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу щодо заведення спадкової справи та отримання свідоцтва на спадщину. Проте нотаріусом повідомлено, що для визнання заявника спадкоємцем, необхідно встановити факт постійного проживання заявника та померлого ОСОБА_3 .

Зазначає, що заявник окрім як у судовому порядку, не має можливості встановити факт постійного проживання з померлим, а тому він змушений звернутися до суду з даною заявою.

З огляду на викладене просить суд встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на момент смерті ОСОБА_3 (на ІНФОРМАЦІЯ_5 ) постійно проживав за адресою : АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.09.2025 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

Заявник та його представник в судовому засіданні подану заву підтримали просили задовольнити в позовному обсязі.

Заінтересована особа приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Головко Вікторія Євгенівна в судове засідання не з`явилась будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого акту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином за змістом статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 84 років.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 є батьком заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 03.03.1971.

Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , відкрилась спадщина за законом до складу якої в тому числі входить: житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , що стверджується копією договору купівлі продажу від 02.06.1975.

27.05.1992 року рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 75 вулиця Куна перейменована в Міксата.

З матеріалів справи слідує, що дружина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 04.12.2000 року

Сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 27.04.2021 року.

У ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 12.01.1982 року.

Заявник в поданій заяві вказує, що в 24.12.2010 на вимогу батька ОСОБА_3 , з метою отримання батьком субсидії, знявся з реєстрації, залишаючись проживати в будинку за вказаною адресою у зв`язку із відсутністю іншого житла.

На підтвердження відсутності іншого житла, заявником долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 323317076 від 19.02.2023, та довідку відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради №4917/13-21 від 02.12.2022.

Відповідно до акту про встановлення факту проживання осіб від 18.10.2020, слідує, що в житлі за адресою АДРЕСА_1 станом на 08.01.2020 фактично проживали двоє осіб : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

З долученої заявником медичної документації, яка міститься в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_3 , 1935 року народження потребував медикаментозного лікування.

Судом також встановлено, що заявник звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Головко В.Є., щодо заведення спадкової справи. Проте нотаріусом Головко В.Є. повідомлено, що в поданих документах відсутні відомості про проживання спадкоємця ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на день його смерті.

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення.

Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

З урахуванням всіх обставин справи, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень про встановлення цього юридичного факту зі сторони заінтересованих осіб, зважаючи на те, що заявник довів перед судом факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте не може реалізувати своє право на спадщину, а відтак позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 95, 228, 229, 235, 258, 259, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Головко Вікторія Євгенівна, ОСОБА_1 , - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 ,за адресою : АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13.11.2025.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник