ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6766/25 Справа № 206/5345/24 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Устінової Т.А. на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2024 року ОСОБА_2 через свого представника звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що 24.04.2021 року між сторонами було укладено шлюб. З серпня 2024 року стосунки між позивачем та відповідачем стали погіршуватися, а з вересня 2024 року подружжя остаточно припинили шлюбні відносини, оскільки різні за характером люди у яких відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життя. Подружжя не підтримують сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, мають окремі бюджети та спільне господарство не ведуть. Також зазначила, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з матір`ю.

Просила розірвати шлюб, строк для примирення не давати.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено. Шлюб, зареєстрований 24.04.2021 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 102, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвано.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що при зверненні до суду із позовом, ОСОБА_2 зазначила неправдиві відомості, вказавши лише місце реєстрації відповідача у м. Донецьку, свідомо приховавши факт їхнього сумісного проживання в Австрії за однією адресою. Також, відповідач не був присутнім у судовому засіданні з об`єктивних причин, оскільки тривалий час проживає в Австрії. Відповідач уповноважив адвоката Устінову Т.А. представляти його інтереси та бути присутньою під час судового розгляду справи. В день судового засідання призначеного на 17.04.2025 року о 09:00 год., адвокат Устінова Т.А. не була присутньою через захід з підвищення кваліфікації адвокатів, організатором якого була Рада адвокатів Дніпропетровської області.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Зазначала, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має право на розірвання шлюбу. Примусове збереження шлюбу суперечить основоположним правам людини на особисту свободу, гідність та вільне особисте життя. У зв`язку з викладеним, прохання відповідача або його представника залишити позивачку у шлюбі всупереч її волі є неприйнятним з правової, моральної та конституційної точки зору.

Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про доставку повістки до Електронних кабінетів представників позивача та відповідача. (а.с. 150 зворот)

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про залишення апеляційної скарги без розгляду, так як апелянт погоджується з рішенням суду.

Згідно статті 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відкликати її до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Представник ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без розгляду. Таке клопотання не може бути задоволеним, оскільки залишення апеляційної скарги без розгляду на стадії розгляду справи по суті не передбачено процесуальним законом.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено,що сторони 24.04.2021 року уклали шлюб, який було зареєстровано Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 102.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

При зверненні до суду позивач зазначала, що спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки сторони мають різні погляди на життя та різні характери, що робить спільне життя неможливим, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те,що збереження шлюбу між сторонами не можливе, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини та наявності підстав для його розірвання.

Заперечуючи проти цього відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що шлюбні відносини фактично тривають. Проживання за тією ж адресою, що і позивач не підтверджує наявність шлюбних відносин.

За приписами ч. 1,2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Таким чином, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя.

Крім того, незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу.

З огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що із відповідачем вони чужі люди, тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, тому відмова у розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для розірвання шлюбу між подружжям, відповідає вимогам закону та ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника представника ОСОБА_1 - адвоката Устінової Тетяни Аркадіївни залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2025 року.

Судді: