Справа № 243/6637/25
Провадження № 2/243/1641/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Гур`єва Людмила Миколаївна до Андріївської сільської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Гур`єва Людмила Миколаївна до Андріївської сільської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позов обґрунтовує тим, що мати позивачки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у 1978 році познайомилась з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент знайомства а ні ОСОБА_3 , а ні ОСОБА_2 в шлюбах не перебували. ОСОБА_3 власних дітей не мав. Позивачка була єдиною донькою ОСОБА_2 . ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вирішили створити родину та з 1978 року почали мешкати в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Даний будинок ОСОБА_3 купив 05.02.1972 року, та оформив право власності відповідно до свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, виданого Виконавчим комітетом Слов`янської районної ради народних депутатів Донецької області від 04.04.1989 року, зареєстрованого в КП «БТІ» 04.04.1989 року, номер запису 166 у реєстровій книзі 5. Проживання ОСОБА_2 було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 08.04.1996 року, проживання ОСОБА_3 - з 26.02.1998 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мешкали однією родиною як чоловік та жінка, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Вважали один одного чоловіком та дружиною. Однак шлюб між ними укладено не було. 18.06.1997 року відповідно рішення сесії Андріївської сільської Ради № 10 ОСОБА_3 у приватну власність було передано земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,3685 га, а саме: 1) розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:000:1364, 2) розміром 0,1185 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:000:1363. Ще при житті ОСОБА_3 , вирішив розпорядитись своїм майном, і розуміючи, що не перебуває в законному шлюбі з ОСОБА_2 , і не має родинних відносин з позивачкою, склав два заповіти. Заповітом від 08.12.1997 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої Краматорської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 3547к він заповідав усе належне йому на момент смерті майно ОСОБА_2 . Заповітом від 20.10.2008 року, посвідченим Андріївською сільською радою 20.10.2008 року № 382, він заповідав земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва позивачці, ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер в с. Андріївка Слов`янського району Донецької області. Після його смерті позивачка та ОСОБА_2 звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Позивачка свої спадкові права на земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 оформила. Постановою державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області від 09.09.2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю реєстрації вказаного заповіту у Спадковому реєстрі. ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Андріївка Краматорського району Донецької області померла ОСОБА_2 . Після її смерті позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 23.04.2025 року нотаріусом позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_2 на земельну ділянку, що належала спадкодавиці особисто. 07.05.2025 року постановою державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельні ділянки, загальною площею 0,3685 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства біля нього, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті її матері, ОСОБА_2 було відмовлено, через те, що спадкодавиця ОСОБА_2 фактично спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла, однак в зв`язку з відсутністю реєстрації заповіту ОСОБА_3 в спадковому реєстрі, свої права на вказане майно не оформила. Так ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею майна померлого ОСОБА_3 за законом 4 черги. В той же час через те, що мати позивачки фактично спадщину після смерті свого цивільного чоловіка прийняла шляхом відповідного своєчасного звернення до нотаріуса з заявою про її прийняття, однак оформити при житті не встигла, позивачка вважає, що за нею в судовому порядку може бути визнано право власності на житловий будинок та земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

У зв`язку з чим, просить суд встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкали однією родиною як чоловік та жінка без укладання шлюбу в період з 1978 року по дату смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на житловий будинок «А-1», сіни «а», літню кухню «Б», сарай «В», погріб «в», туалет «Г», гараж «Д», душ «Е», ворота № «1», паркан № «2», земельну ділянку, розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:000:1364, земельну ділянку, розміром 0,1185 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:000:1363, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Гур`єва Л.М., будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб слухання справи в судовому засіданні участі не приймали. Від представника в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги позивачки підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Андріївської сільської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб слухання справи в судовому засіданні участі не приймав. В матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечував.

Суд дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що на момент знайомства а ні ОСОБА_3 , а ні ОСОБА_2 в шлюбах не перебували. ОСОБА_3 власних дітей не мав. Вона була єдиною донькою ОСОБА_2 . ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вирішили створити родину та з 1978 року почали мешкати в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Даний будинок ОСОБА_3 купив 05.02.1972 року, та оформив право власності відповідно до свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, виданого Виконавчим комітетом Слов`янської районної ради народних депутатів від 04.04.1989 року, зареєстрованого в «БТІ» 04.04.1989 року, номер запису 166 у реєстровій книзі 5. Зазначені доводи підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами, а саме: довідкою, виданою Андріївською сільською військовою адміністрацією Краматорського району Донецької області від 22.05.2025 №62/01-18, копією договору купівлі - продажу будинку від 05.02.1972 року, копією свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 04.04.1989 року, довідкою, виданою Відділом зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 28.04.2025 № 04-01/1167.

З копії будинкової книги слідує, що за адресою: АДРЕСА_1 , з 08.04.1996 року була зареєстрована ОСОБА_2 , а з - 26.02.1998 року ОСОБА_3 .

З копії Державного акту на право приватної власності на землю слідує, що ОСОБА_3 , який мешкає в АДРЕСА_1 , на підставі рішення сесії Андріївської сільської Ради народних депутатів від 18.06.1997р. № 10 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0.3685 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Андріївської сільської Ради. Землю передано для будівництва та обслуговування жилого дому і господарських будівель 0.2500 га; ведення особистого підсобного господарства 0.1185 га. Зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 79.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) присвоєно кадастровий номер :04:000:1364.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,1185 га для ведення особистого селянського господарства присвоєно кадастровий номер :04:000:1363.

З Заповіту від 08.12.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 3547к слідує, що ОСОБА_3 заповідав усе належне йому на момент смерті майно ОСОБА_2 .

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 26 січня 2016 року Виконкомом Андріївської сільської ради Слов`янського району Донецької області слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Андріївка, Слов`янського району Донецької області, Україна помер ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 , залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку «А-1», сіни «а», літню кухню «Б», сарай «В», погріб «в», туалет «Г», гараж «Д», душ «Е», ворота № «1», паркан № «2», земельної ділянки, розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:000:1364, земельної ділянки, розміром 0,1185 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:000:1363, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 мати позивача ОСОБА_2 звернулась до державного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області від 09.09.2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю реєстрації заповіту у Спадковому реєстрі.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 22 жовтня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Андріївка, Слов`янського району Донецької області, Україна померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з матеріалів справи після смерті матері позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 23.04.2025 року державним нотаріусом Другої слов`янської нотаріальної контори Краматорського району Донецької області Грецькою Т.П. позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 5,375 га, що належала спадкодавиці особисто.

07.05.2025 року постановою державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельні ділянки, загальною площею 0,3685 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства біля нього, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті її матері, ОСОБА_2 було відмовлено, через те, що спадкодавиця ОСОБА_2 фактично спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла, однак в зв`язку з відсутністю реєстрації заповіту ОСОБА_3 в спадковому реєстрі, свої права на вказане майно не оформила.

З копії спадкової справи наданої на виконання вимог ухвали суду слідує, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 11.02.2016 відкрито спадкову справу № 32/2016 за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори 09.09.2016 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,7348 га, в тому числі рілля - 4,7348 га місце розташування: Донецька область, Краматорський район, Андріївська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0208, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення. Факт відкриття спадщини також підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), Витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину).

Факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також підтверджується довідкою, виданою Андріївською сільською військовою адміністрацією Краматорського району Донецької області від 09.09.2025 №1996/01-15 з якої слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно з 26 лютого 1991 року і по день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вище вказаною адресою була зареєстрована з 08 квітня 1996 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно із статтями 1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо в складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

За визначенням частини 2 і 4 статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Наведене узгоджується з висновком сформульованим у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 року в справі № 365/455/20.

Отже, ураховуючи наведене, суд вважає, що сукупність зазначених вище доказів, достовірність яких не заперечується представником відповідача підтверджує факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_3 із матір`ю позивачки ОСОБА_2 з 1978 року до дня його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею майна померлого ОСОБА_3 за законом 4 черги, що підтверджується матеріалами справи.

Визначаючи необхідність встановлення зазначеного факту у судовому порядку, суд виходить з того, що ця обставина відносить позивача до кола спадкоємців за законом четвертої черги (в порядку спадкової трансмісії), від цього залежить виникнення майнових прав позивача щодо спадкування за законом майна спадкодавця і законом не визначено іншого порядку його встановлення.

З огляду на викладене, позовна вимога про встановлення факту постійного проживання чоловіка та жінки без шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, судом з достовірністю встановлено, що спадкоємець ОСОБА_1 є донькою спадкодавця ОСОБА_2 .

Позивач свідоцтво на право на спадщину на спірний житловий будинок та земельні ділянки не отримала, приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі цього свідоцтва у зв`язку з тим, що мати позивачки фактично спадщину після смерті свого цивільного чоловіка прийняла шляхом відповідного своєчасного звернення до нотаріуса з заявою про її прийняття, однак оформити при житті не встигла, а тому визнати право власності на спадкове майно позивачу можливо лише в судовому порядку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 681/203/17-ц, зазначив, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Оскільки на теперішній час, відповідно до ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність ОСОБА_2 припинилась у зв`язку з її смертю, тому позивач у справі не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за нею права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину.

Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд доходить висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 1216, 1218, 1220, 1258, 1259, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Гур`єва Людмила Миколаївна до Андріївської сільської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкали однією родиною як чоловік та жінка без укладання шлюбу в період з 1978 року по дату смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на житловий будинок «А-1», сіни «а», літню кухню «Б», сарай «В», погріб «в», туалет «Г», гараж «Д», душ «Е», ворота № «1», паркан № «2», земельну ділянку, розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:000:1364, земельну ділянку, розміром 0,1185 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:000:1363, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складений 20.11.2025.

Суддя І.Ю. Фалін