Справа № 733/1105/25
Провадження № 2/740/1680/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участі секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (далі ТОВ «Свеа фінанс», товариство) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

У травні 2025 року позивач звернувся до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит № від 02.10.2017 у розмірі 70 708,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.10.2017 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі АТ «ОТП Банк», банк) та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № . Указаний договір є змішаним договором, а саме містить елементи кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Відповідно до умов договору АТ «ОТП Банк» взяло на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку відповідачу № НОМЕР_1 , надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий за заявою відповідача, встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою. Зокрема, в розділі 2 договору передбачено, що за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі 40 % річних. АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит виконало в повному обсязі. Згідно з випискою по картковому рахунку відповідачем використано кредит у загальному розмірі 35 300,00 грн. У свою чергу відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за картковим рахунком шляхом поповнення цього рахунку, а саме на загальну суму 72 804,82 грн (ураховуючи, що кредитний ліміт могло бути повністю/частково використано і погашено кілька разів підряд). Останній платіж на суму 48,00 грн надійшов 28.04.2022. Таким чином, частково погашаючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття умов укладеного договору про споживчий кредит, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Однак відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням і не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. 20.09.2024 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Свеа фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-24/24, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» відступило (передало) ТОВ «Свеа фінанс» права вимоги, а ТОВ «Свеа фінанс» набуло право вимоги та стало кредитором за договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» та боржниками. На підставі вищевказаного договору факторингу ТОВ «Свеа фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № від 02.10.2017 у розмірі 70 708,38 грн, з яких: 35 300,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 35 408,38 грн заборгованість за процентами та комісією, яку позивач просив стягнути на свою користь.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2025 року справу передано за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 29 вересня 2025 року 10-00 год.

У подальшому судове засідання відкладено на 10 листопада 2025 року 12-00 год.

У позовній заяві представник позивача Варшавський К. А. просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив судове засідання провести без його участі.

Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ст. 206 ЦПК України дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що 02 жовтня 2017 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № , відповідно до умов якого банк надає позичальнику споживчий кредит у розмірі 5744,76 грн на строк 9 місяців, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, загальна вартість кредиту 5744,99 грн (а. с. 7).

Згідно з п. 1.6 договору проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, ураховуючи розмір процентної ставки, визначеної п. 1.1 договору.

Відповідно до п. 1.6.1 договору проценти за користування кредитом нараховуються щоденно на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році.

У розділі 2 договору передбачені умови щодо видачі та обслуговування кредитної картки позичальника.

Зокрема, за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, банк відкриває держателю картковий рахунок у гривнях та випускає кредитну картку, відкриває відновлювальну кредитну лінію, а також виконує розрахунок обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки (п. 2.1 договору).

Пунктами 2.2, 2.3 договору передбачено, що загальний розмір кредитної лінії складає 3000,00 грн; строк користування кредитною лінією становить 3 роки з моменту укладення договору.

Згідно з п. 2.4 договору за користування кредитною лінією, у тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі 40 % річних.

Згідно з доданою до позовної заяви розпискою, підписаною відповідачем, він отримав картку АТ «ОТП Банк» (а. с. 14).

20.09.2024 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Свеа фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-24/24, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» передало (відступило) ТОВ «Свеа фінанс» за плату, а ТОВ «Свеа фінанс» прийняло належні АТ «ОТП Банк» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 42-47).

Згідно з платіжними інструкціями кредитового переказу коштів від 20.09.2025 № 9751 та № 9752 ТОВ «Свеа фінанс» сплатило АТ «ОТП Банк» 7 837 579,10 грн на виконання умов договору факторингу № 01.02-24/24 від 20.09.2024 (а. с. 51, 51 зворот).

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 01.02-24/24, ТОВ «Свеа фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 70 708,38 грн, з яких: 35 300,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 35 408,38 грн заборгованість за процентами (а. с. 56).

Згідно з наданим АТ «ОТП Банк» розрахунком станом на 09.09.2024 загальний залишок заборгованості за договором про споживчий кредит № від 02.10.2017 становить 143 513,20 грн, з яких: 52 786,12 грн використані кошти; 90 277,08 грн нарахування процентів; 450,00 грн нарахування штрафів. Також у розрахунку зазначено, що відповідач здійснив платежі на погашення кредиту на суму 72 804,82 грн, що враховано кредитором під час визначення загальної суми заборгованості (а. с. 15-31).

Випискою з рахунка приватного клієнта № _CARD за період з 02.10.2017 по 20.09.2024, доданою до позовної заяви, підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами (а. с. 32-41).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Також відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за цим договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також не сплачено проценти за користування кредитними коштами, то наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості в загальному розмірі 70 708,38 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який не спростований відповідачем. При цьому суд ураховує позицію відповідача, який визнав позов у повному обсязі, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та згідно зі ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову відповідачем, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 142, 206, 259, 263 - 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 6; ) заборгованість у загальному розмірі 70 708 (сімдесят тисяч сімсот вісім) гривень 38 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 6; ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 6; ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 22 травня 2025 року № 291, у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко