справа №732/1688/25
провадження № 2/732/675/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2025 м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Бойко А. О.,

у присутності секретаря судового засідання Пінчук С. М.,

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛІТ МАШ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПОЛІГОН» про дострокове розірвання договору оренди землі,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛІТ МАШ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПОЛІГОН», в якому просила достроково розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_2 та АПК «Старосільський», що зареєстрований 14 січня 2014 року, право оренди за яким відчужено ТОВ «СЕЛІТ МАШ», згідно з договором про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення серії та номер 933, що виданий 12 червня 2025 року, предметом якого є земельна ділянка площею 4,1024 га, цільове призначення, якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського (після реформування Чернігівського) району Чернігівської області, кадастровий номер :05:000:0593 та припинити речове право право оренди вказаної земельної ділянки, яке зареєстровано за ТОВ «СЕЛІТ МАШ» та речове право право суборенди земельної ділянки, яке зареєстровано за ТОВ «АГРОПОЛІГОН». Також позивачка просить вирішити питання судових витрат.

Ухвалою судді від 23 жовтня 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У підготовче засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у позовній заяві міститься її письмове клопотання з проханням розглянути справу за її відсутності.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Клопотання позивачки судом задоволено.

Представник відповідача ТОВ «СЕЛІТ МАШ» адвокат Прокоф`єв Б. І. в судове засідання не з`явився, участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції також не прийняв

10.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача ТОВ «СЕЛІТ МАШ» адвоката Прокоф`єва Б. І. надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування відзиву адвокат вказує, що відповідач став новим повноправним орендарем спірної земельної ділянки лише 12 червня 2025 року, після здійснення повної сплати запропонованої на аукціоні ціни. Водночас, відповідно до пункту 3.1 Договору про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 12.06.2025, відповідачем було сплачено 2 575 000,00 грн за набуття прав за відповідними договорами оренди. Зазначена сума є значною та потребувала істотних фінансових вкладень, що, само по собі, свідчить про серйозність намірів відповідача здійснювати господарську діяльність на спірній земельній ділянці. Крім того, відповідач наголошує на своєму намірі належним чином здійснювати господарську діяльність, основною метою набуття прав оренди було саме ведення сільськогосподарської діяльності, отримання прибутку та розвиток підприємництва, та зазначає, що позивач, ініціюючи розірвання договору без достатніх підстав, фактично порушує право відповідача на провадження господарської діяльності. Відповідач також підтверджує готовність своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату позивачу відповідно до умов договору; використовувати земельну ділянку виключно для господарських потреб у відповідності до її цільового призначення; забезпечувати належне виконання всіх передбачених договором та законодавством обов`язків орендаря.

Також у поданому відзиві представник відповідача ТОВ «СЕЛІТ МАШ» просив про закрити провадження у справі. Заява обґрунтована тим, що стороною у договорі оренди, який просить розірвати позивачка, є боржник АПК «Старосільський», який у встановленому порядку після порушення справи про банкрутство у ліквідаційній процедурі відчужив права оренди за договорами. З посиланням на норми КУзПБ відповідач вказує, що розгляд порушених прав позивачки має здійснюватися у порядку контролю за ходом ліквідаційної процедури шляхом оскарження дій чи бездіяльності ліквідатора відповідно до ч. 6 ст. 61 КУзПБ. Крім того, реалізація майна банкрута має відбуватися в межах справи про банкрутство під контролем суду, який розглядає справу про банкрутство. У зв`язку з вищенаведеним позивачка необґрунтовано звернулася до загального суду із позовом в порядку цивільного судочинства, а вказана справа віднесена до юрисдикції господарських судів. На підставі вказаного представник ТОВ «СЕЛІТ МАШ» просить закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «СЕЛІТ МАШ», ТОВ «АГРОПОЛІГОН» про дострокове розірвання договору оренди землі, укладеного із АПК «Старосільський» та припинення речового права ТОВ «СЕЛІТ МАШ», набутого у процедурі продажу майна банкрута на аукціоні та суборенди ТОВ «АГРОПОЛІГОН».

Представник відповідача ТОВ «АГРОПОЛІГОН» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи товариство повідомлене належним чином. У матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документу в електронний кабінет одержувача.

Відзиву на позов від ТОВ «АГРОПОЛІГОН» не надійшло, заяв та клопотань також не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши зміст та обґрунтованість поданого представником відповідача ТОВ «СЕЛІТ МАШ» клопотання про закриття провадження у справі, суд дійшов до таких висновків.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При цьому суди повинні керуватися принципом правової визначеності і не допускати наявності проваджень, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами у різних юрисдикціях.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII (далі КУзПБ).

Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може, за умови своєчасного звернення, реалізувати свої права і отримати задоволення своїх вимог. Такий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 15.05.2019 у справі № 289/2217/17 (провадження № 14-178цс19); від 12.06.2019 у справі № 289/233/18 (провадження № 14-171цс19); від 19.06.2019 у справі № 289/718/18 (провадження № 14-126цс19); від 19.06.2019 у справі № 289/2210/17 (провадження № 14-129цс19); від 03.07.2019 у справі № 289/2204/17 (провадження № 14- 246цс19).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника (частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства).

Частина 2 статті 7 КУзПБ визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги щодо майна боржника. Виключень з цього правила не передбачено.

Таким чином, розгляд усіх спорів, які визначені ч. 2 ст. 7 КУзПБ, щодо боржника у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та в межах такої справи. Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси і проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Зазначену вище правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (провадження № 12-143гс19), від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17 (провадження № 12-160гс19).

Аналіз статті 7 КУзПБ дає підстави дійти висновку, що до юрисдикції господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесені не тільки майнові, а й немайнові спори, що виникають як з приватних, так і з публічних правовідносин, у яких стороною є боржник.

Судом установлено, що спірний договір оренди первинно був укладений між ОСОБА_2 та АПК «Старосільський», строк дії договору визначений 15 років.

01.07.2024 АПК «Старосільський» та ТОВ «АГРОПОЛІГОН» уклали договір суборенди, у тому числі щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0593, до 14.01.2029 речове право суборенди у Державному реєстрі зареєстровано.

12.06.2025 між ТОВ «СЕЛІТ МАШ» (покупець за умовами договору) та АПК «Старосільський» (продавець за умовами договору) було укладено договір про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, відповідно до умов якого за результатами проведеного аукціону № BRE001-UA-105, продавець зобов`язується передати права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення і сплатити за них грошову суму відповідно до умов Аукціону та цього договору. Продаж у Державному реєстрі речових прав зареєстровано.

Продаж орендарем права оренди означає, що такий орендар передає своє право користування земельною ділянкою (або іншим об`єктом оренди) іншій особі. Згаданий договір став підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством.

Разом з тим, у справі встановлено, що за підставами, зазначеними у повторному позові, позивачка отримала роз`яснення усіх трьох судових інстанцій щодо господарської юрисдикції спорів, оскільки законодавцем надано право користувачу земельної ділянки відчужувати право оренди без погодження з власником земельної ділянки після її включення до ліквідаційної маси боржника.

Суд звертається до нормативного визначення майна боржника юридичної особи, відчуженого у процедурі ліквідації.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 05 вересня 2024 року АПК «Старосільський» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Кучака Ю. Ф.

Як убачається із фактичних обставин справи, боржник АПК «Старосільський», у встановленому порядку після порушення справи про банкрутство у ліквідаційній процедурі відчужив права оренди за договором, який, на думку позивачки, є таким, що підлягає розірванню. При цьому позивачкою ставиться питання про розірвання договору оренди, укладеного з АПК «Старосільський».

Водночас, ураховуючи положення ч. 1 ст. 59 та ч. 1 ст. 61 КУзПБ, з дня ухвали господарським судом постанови про визнання Боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатора Боржника функції з управління та розпорядження майном банкрута виконує ліквідатор арбітражний керуючий.

Суд ураховує, що учасники провадження у справі про банкрутство (кредитори-орендодавці) мають право здійснювати контроль за ходом ліквідаційної процедури шляхом оскарження дій чи бездіяльності ліквідатора відповідно до ч. 6ст. 61 КУзПБ, а обставини такої бездіяльності встановлюються господарським судом саме в межах основної справи про банкрутство, а не у позовному провадженні з розгляду цивільного спору, оскільки стосуються активів боржника (у тому числі прав оренди), реалізованих у процесі ліквідаційної процедури.

У п. 4 ч. 2 ст. 44 ЦПК України визначено зловживанням процесуальними правами необґрунтоване завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з метою зміни підсудності.

У цьому випадку позивачка безпідставно не залучила ліквідатора боржника, який відчужив предмет спору актив у ліквідаційній процедурі. Такий випадок, хоч і не охоплений статтею 44 ЦПК України, однак за волевиявленням позивачки зумовив неналежну судову процедуру.

Припинення речового права, набутого під час ліквідаційної процедури, можливе шляхом подання відповідної заяви до господарського суду, який розглядає справу про банкрутство, і здійснює судовий контроль за ліквідаційною процедурою та перевіряє факти порушення боржником законодавства або недійсності укладених угод. Тобто розгляд порушених позивачкою питань має здійснюватися у порядку контролю за ходом ліквідаційної процедури шляхом оскарження дій чи бездіяльності ліквідатора відповідно до частини 6 статті 61 КУзПБ.

За таких обставин, позивачка необґрунтовано звернулася до місцевого загального суду із позовом у порядку цивільного судочинства. Суд, який розглянув справу не віднесену до його юрисдикції не може вважатися судом встановленим законом. Зміст судового контролю господарського суду полягає в тому, що рішення чи дії боржника і третіх осіб (набувачів), щодо майнових активів боржника мають бути підконтрольні суду, що здійснює провадження у справі про банкрутство.

Оскільки після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: шляхом проведення аукціону, тобто з моменту порушення стосовно АПК «Старосільський» справи про банкрутство, особливий правовий режим поширюється і на укладений ним договори, який просила розірвати позивачка, а це змінює весь комплекс правовідносин. Крім того, і право відповідача, яке просить припинити позивачка виникло за правочином, який було вчинено у межах процедури банкрутства. Таким чином, формальне незалучення у позові арбітражного керуючого, не змінило визначену законом господарсько-правову процедуру.

З моменту визнання боржника банкрутом і до винесення судового рішення про закриття процедури банкрутства реєстрація переходу права власності від/до боржника та обтяжень майна боржника, включаючи нерухоме майно і цінні папери, що існують в без документарній формі, відбувається виключно на підставі заяви керуючого реалізацією (ч. 4 ст. 131 КУзПБ). Правові наслідки визнання фізичної особи, в тому числі фізичної особи-підприємця, банкрутом полягають у обмеженні під час провадження у справі про неплатоспроможність її повноважень розпорядження усіма правами щодо майна, включеного до складу ліквідаційної маси, які переходять до керуючого реалізацією (постанова Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 08 вересня 2021 року по справі №5023/5722/11(922/3331/20)). Не пізніше 30 днів з дня введення процедури погашення боргів боржника керуючий реалізацією майна спільно з боржником проводить інвентаризацію майна боржника та визначає його вартість(ч.2 ст. 130 КУзПБ). Після проведення інвентаризації майна боржника продаж майна банкрута здійснюється відповідно до умов та в порядку, визначених КУзПБ для юридичних осіб (ч. 8ст. 131 КУзПБ), тобто на аукціоні. Після продажу майна боржника, яке увійшло до ліквідаційної маси здійснюється задоволення вимог кредиторів.

З метою захисту прав та інтересів кредиторів (позивачки) Кодексом визначено механізми оспорювання переходу прав від боржника, а у статті 7 КУзПБ передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі спори з позовними вимогами щодо майна боржника.

Отже, ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, від 25.06.2019 у справі №904/1083/18, від 25.02.2020 у справі № 916/385/19 та постановах Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №920/277/22, від 10.05.2023 у справі № 920/343/22, від 10.05.2023 у справі №920/155/22.

Реалізація майна банкрута має відбуватися в межах провадження у справі про банкрутство під контролем суду, який розглядає справу про банкрутство, що повністю відповідає приписам та меті КУзПБ та інтересам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд вважає необхідним задовольнити заяву представника відповідача та закрити провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції господарських судів.

Суд вказує, що у висновках Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 640/1029/18, провадження № 14-443цс19 (п. 41) висловлена правова позиція, що закриття провадження у справі через юрисдикцію це не порушення права на доступ до суду.

Керуючись статтями 200, п. 1 ч. 1 ст. 255, 260, 352-354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ТОВ «СЕЛІТ МАШ» адвоката Прокоф`єва Б. І. задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛІТ МАШ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПОЛІГОН» про дострокове розірвання договору оренди землі, укладеного із АПК «Старосільський» та припинення речового права Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОВ «СЕЛІТ МАШ», набутого у процедурі продажу майна банкрута на аукціоні та суборенди ТОВ «АГРОПОЛІГОН».

Роз`яснити позивачці, що її позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛІТ МАШ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПОЛІГОН» про дострокове розірвання договору оренди землі, належить до юрисдикції Господарського суду Запорізької області (адреса: 69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, 4).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена і підписана 20.11.2025.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідачі: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛІТ МАШ» (адреса: вул. Доценка, 24/214, м. Чернігів, 14043, ).

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОПОЛІГОН» (адреса: проспект Перемоги, 139, м. Чернігів, 14013, ).

Суддя А. О. Бойко