Справа № 158/2397/25
Провадження № 2-о/0158/66/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2025 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Сіліч Ю.Л.,
за участю секретаря судового засідання - Оніщук Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку окремого провадження , цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство внутрішніх справ України Управління з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин (секретаріат Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин), Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -
В С Т А Н О В И В
Адвокат Щесюк О.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що ОСОБА_1 познайомилась з ОСОБА_3 у 2017 році. Починаючи з жовтня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , почали спільно проживати за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю, мали спільний сімейний бюджет, несли спільні витрати з утримання будинку, вели спільне господарство. Разом проводили весь вільний від роботи час, святкові дні в колі рідних та друзів. Спільних дохід накопичували сумісними поїздками за кордон з метою працевлаштування.
Стверджує, що ОСОБА_3 одружений не був, власних дітей не мав. Його мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відомості про батька записані за заявою матері, відповідно до ст. 135 СК України.
Зазначає, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, чоловіка довірительки, у жовтні 2024 року мобілізували для проходження військової служби в Збройних Силах України.
15.01.2025 року ОСОБА_1 отримала сповіщення № 907 військової частини НОМЕР_1 про те, що ОСОБА_3 зник безвісти 04.01.2025 року, в населеному пункті Дачне Покровського району Донецької області.
30.04.2025 року ОСОБА_1 відмовлено у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення, як особі, визначеній в абзаці 4 та 5 п. 6 ст. Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки остання не має ступеня спорідненості.
Стверджує, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки остання матиме право на отримання грошової допомоги, як дружина безвісти відсутнього військовослужбовця та реалізації інших прав, передбачених положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Посилаючись на вищевикладене, просить встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.10.2018 року по 04.01.2025 року (дата набуття статусу безвісти зниклої особи за особливих обставин), з метою отримання соціальних гарантій та виплат, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.08.2025 року відкрито окреме провадження у даній справі та призначено судове засідання.
01.09.2025 року від представником заінтересованої особи Міністерства оборони України Ткачуком В.В. до суду письмові пояснення, згідно якого вважає обґрунтування заяви недостатньою. Вважає, що ОСОБА_1 не надано належних, допустимих та достатніх доказів про її спільне проживання із ОСОБА_3 , пов`язаності спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків, а тому просить в задоволенні заяви відмовити.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.10.2025 року залучено до участі у даній справі як заінтересовану особу ОСОБА_2 .
Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Щесюк О.В., в попередніх судових засіданнях заяву підтримали, з підстав викладених в ній та просили її задовольнити. В судове засідання призначене 11.11.2025 року не з`явились. До суду подано заяву про проведення судового засідання у їх відсутності.
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України - Ткачук В.В. через технічні причини, участь в судовому засіданні не приймав. В попередніх судових засіданнях заявлені вимоги не визнав. Посилаючи на обставини, викладені у письмових пояснення, просив у задоволенні заяви відмовити.
Представник заінтересованої особи Міністерство внутрішніх справ України Управління з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин (секретаріат Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин), в судове засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд справи у їх відсутності.
Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Щодо задоволення заяви про встановлення факту не заперечує.
Водночас, суд зазначає, що пояснення вказаних осіб суд отримав у попередніх судових засіданнях. Учасники провадження не були позбавленні можливості ставити запитання один одному та були усвідомленими в позиціях один одного.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 31.10.1986 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).
Відповідно до актів про фактичне проживання/не проживання громадян на території міської територіальної громади від 07.03.2025 року та від 09.09.2025 року, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживав до моменту мобілізації, але не був зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.24, 79).
Згідно довідки-характеристики № 26-18/93/2025 від 30.05.2025 року, ОСОБА_1 проживає у громадянському шлюбі з ОСОБА_3 , 1978 року народження, який на даний час визнаний безвісно відсутнім, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38).
У декларації № 0001-Т8-Т8-63АО від 09.11.2021 року про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (ПМД), укладеної між КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній зазначив місце свого проживання: с. Кульчин, Волинської області. Лікар, який надає ПМД ОСОБА_4 (а.с.25).
Відповідно до Міжнародного свідоцтва про вакцинацію, сімейним лікарем ОСОБА_4 проведено вакцинацію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.26).
Факт спільного проведення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 родинних свят, здійснення витрат на утримання будинку, підтверджується копіями фотокарток та видаткових накладних (а.с.81-83).
Як вбачається з сповіщення № 362 від 15.01.2025 року, адресованого на ім`я ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , її чоловік солдат ОСОБА_3 , 1978 року народження, зник безвісти 04.01.2025 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Дачне, Покровського району Донецької області (а.с.18).
В рамках даного кримінального провадження, 08.05.2025 року, за участю потерпілої ОСОБА_1 проведено огляд місця події, в ході якого, остання, з метою проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, остання видала особисті речі свого цивільного чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 30-31).
Як вбачається з повідомлення № 3-38/2/6885 від 30.04.2025 року, ОСОБА_1 , . відмовлено у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення, як особі, визначеній в абзаці 4 та 5 п. 6 ст. Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують державну реєстрацію шлюбу та особистого розпорядження ОСОБА_3 про виплату належного йому грошового утримання (а.с.27).
З показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (сусідів заявника) та ОСОБА_7 , підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 , однією сім`єю, починаючи з жовтня 2018 року; ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, понесення витрат на утримання будинку, придбання побутової техніки.
Крім того, вказані свідки показали суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом їздили на заробітки до Республіки Польща, спільно проводили родинні свята (весілля дітей, дні народження), на яких вони були присутні.
Разом з цим зазначили, що ОСОБА_3 , був сиротою, нікого з рідних не мав.
Покази свідків повністю узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, будь-яких сумнівів у їх правдивості, у суду не виникло.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частинами 1,2 ст. 315 ЦПК України що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. До того ж, цим рішенням Конституційного Суду України визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283 цс 18).
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».
У справі, яка переглядається, заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Нормами Сімейного кодексу України не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки.
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.
Враховуючи викладене, беручи до уваги досліджені письмові докази, які є допустимими, достатніми та достовірними, узгоджуються з показами свідків, суд приходить до висновку, що вимоги заявника ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з жовтня 2018 року, підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 293, 315, 319, 354-355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В
Встановити факт проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з жовтня 2018 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Заявник ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Представник заявника ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа - Міністерство внутрішніх справ України Управління з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин (секретаріат Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин), адреса: вул. Богомольця, 10, м. Київ.

Заінтересована особа - Міністерство оборони України, адреса: проспект Повітряних сил України, 6, м. Київ.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч