Справа № 177/2242/25
Провадження № 2/177/1395/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 листопада 2025 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Рошка П. А.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровська товарна біржа», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В:

14.08.2025 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.10.2001, а саме житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що був укладений між ним та ОСОБА_4 на «Придніпровській товарній біржі», а також просив визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок.

В обґрунтування позову вказано, що 04.10.2001 року між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 . Договір укладений на «Придніпровській товарній біржі», відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», не підлягав нотаріальному посвідченню.

В червні 2025 року він вирішив провести державну реєстрацію своїх прав на вищевказане нерухоме майно, але державним реєстратором йому відмовлено в реєстрації права власності на майно, рекомендовано звернутися до суду для визнання договору дійсним.

Позивач вказав, що правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу від 04.10.2001 оформлений неналежним чином, оскільки ні він покупець, ні продавець, не були членами товарної біржі, як того вимагали положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Крім цього, договір не був зареєстрований в БТІ.

Позивач вказав, що за таких умов, вважає належним способом захисту своїх прав, визнання договору дійсним та визнання за ним права власності на нерухоме майно. Оскільки продавець за договором ОСОБА_4 померла, він вважав за необхідне пред`явити позовні вимоги до її сина ОСОБА_2 .

Позивач під час судового розгляду позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти позовних вимог позивача, але суду пояснив, що він на спадщину, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_4 не претендував, спадщину не приймав. Спадщину після смерті матері прийняла його сестра, а тому не розумів, чому позов пред`явлено до нього.

Позивачу було роз`яснено принципи цивільного судочинства, зокрема змагальності та диспозитивності, те, що позовні вимоги, коло відповідачів визначає позивач. Йому роз`яснено наслідки пред`явлення позову до неналежного відповідача, зокрема до дійсних спадкоємців ОСОБА_4 , але останній своєї позиції не змінив, залишивши позов незмінним, не залучив спадкоємця ОСОБА_4 до участі у справі в якості відповідача, або співвідповідача.

Ухвалою суду від 16.10.2025 до участі у справі, в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, залучено ОСОБА_3 спадкоємця ОСОБА_4 (а.с. 85).

Відповідач ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , у судове засідання 18.11.2025 не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку визначеному законом (а.с. 86, 82, 90). Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 89).

Відповідач Придніпровська товарна біржа, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 24, 87), участь представника у судове засідання не забезпечило, заяв по суті справи та з процесуальних питань не надано.

Неявка вказаних учасників у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.10.2001 року на Придніпровській товарній біржі укладено договір між ОСОБА_4 продавець та ОСОБА_1 покупець, предметом якого став житловий будинок з господарчими побудовами АДРЕСА_1 . Договір містить запис про те, що відповідно до положень Закону України «Про товарну біржу», він не підлягає нотаріальному посвідченню (а.с. 10).

Як слідує з тексту договору, що не містить відмітки про його реєстрацію в БТІ, він не був зареєстрований в БТІ, що підтвердив сам позивач. З довідки КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» № 218454 від 18.06.2025 слідує, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_4 (а.с. 7).

Позивач звернувся до державного реєстратора з метою реєстрації свого права власності на будинок придбаний на підставі договору укладеного на біржі, але державний реєстратор 02.07.2025 відмовив йому у цьому, через те, що договір купівлі-продажу не був зареєстрований відповідно до законодавства, що діяло на момент його укладення. ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на зазначений об`єкт нерухомості (а.с. 5).

Як слідує з свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Позивачем до позову додано копію свідоцтва про народження відповідача ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_4 (а.с. 8).

Однак, як слідує з матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , витребуваної судом, ОСОБА_2 не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, не проживав з нею на час відкриття спадщини (а.с. 53 зворот). З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася її донька ОСОБА_3 (а.с. 51 зворот), яка прийняла спадщину за заповітом та за законом (а.с. 66 зворот), отримала свідоцтва про право на спадщину на майно належне ОСОБА_4 за її життя, відмінне від того, що є предметом даного спору (а.с. 75-80).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, спадкоємцем всього майна ОСОБА_4 є саме ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 , який спадщину після смерті матері не прийняв.

Відповідно, пред`являючи позов до правонаступників ОСОБА_4 , з якою позивач уклав договір купівлі-продажу на біржі, позивач не вірно визначив коло відповідачів, пред`явив позов до особи, яка не є правонаступником ОСОБА_4 у даних правовідносинах. Незважаючи на те, що суд неодноразово роз`яснював позивачу наслідки пред`явлення позову до неналежного відповідача, останній не пред`явив позовних вимог до правонаступника ОСОБА_4 ОСОБА_3 , а наполягав на залишенні визначеного ним кола відповідачів ТОВ «Придніпровська товарна біржа» та ОСОБА_2 , що не є належним відповідачем по справі.

Статтею 175 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Відповідачами у справі про визнання біржового договору дійсним можуть бути сторони самого договору, що уклали угоду, а саме: продавець (особа, яка передає товар) і покупець (особа, яка приймає товар і сплачує кошти).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд констатує, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ, під час розгляду вказаної справи для сторін було створено рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Позивач будучи обізнаним про існування спадкоємця ОСОБА_4 її правонаступника ОСОБА_3 , залучення її судом до участі у справі, не реалізував право на пред`явлення позовних вимог до належного відповідача, не клопотав про заміну неналежного відповідача, або залучення спадкоємця ОСОБА_3 до участі у справі як співвідповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 761/30025/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 352/382/18.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позивач пред`явив позов про визнання дійсним договору та визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно, до неналежного відповідача ОСОБА_2 . Належним відповідачем за даним позовом, мали б бути спадкоємці (правонаступники) продавця такого майна, за яким до цього часу зареєстровано право власності на спірне майно ОСОБА_3 .

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, а тому суд відмовляє в задоволенні позову саме з підстави пред`явлення його до неналежного відповідача, не надаючи оцінку іншим обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровська товарна біржа», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на домоволодіння залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання суддею.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення суду складено 18.11.2025.

Суддя М.В. Березюк