справа №176/4205/25
провадження №2-о/176/130/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря с/з Владімірової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме, диплому НОМЕР_1 від 24.06.1987 року, реєстраційний номер №876, трудової книжки НОМЕР_2 від 18.02.1983 року та військовий квиток НОМЕР_3 від 03.05.1983 року. Свої вимоги обґрунтував тим, що 05 вересня 2025 року звернувся до територыального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання в м. Жовті Води із заявою про призначення пенсі. Проте, відповідно до рішення № 28 від 12.09.2025 року йому було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби, періоди відображені у трудовій книжці та навчання з 01.09.1986 року по 23.06.1987 рік, оскільки у вказаних документах ім`я не співпадає з паспортними даними, а саме ім`я російською мовою зазначено « ОСОБА_2 » замість правильного на українській мові « ОСОБА_3 ».Встановлення факту належності документів заявнику необхідно для зарахування до страхового стажу, тому змушений реалізовувати своє право на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим звернувся до суду із зазначеною заявою.

Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2025 року заяву прийнято до розгляду, відкрито окреме провадження у справі та призначено судовий розгляд на 14 листопада 2025 року на 11:00 годин.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Землянухіна Н.С. в судове засідання не з`явилася, надала суду письмові пояснення, в яких просить справу розглянути без участі представника заінтересованої особи та врахувати пояснення Головного управління ПФУ Дніпропетровської області. Крім того, з наданих суду письмових пояснень, представник ГУ ПФУ Дніпропетровської області, звертають увагу суду, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військової квитка, квитка про членство в об`єднані громадян, а також свідоцтво, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Перш ніж звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заявник має звернутися до органу із заявою про виправлення помилки в документі який їй видали.

Відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має заявити клопотанн про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники спрви, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено такі фактичні обставини.

Із копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Джіхаскалі Зугдідського району Грузія. Ім`я російською мовою зазначено як « ОСОБА_1 » (а.с.6)

Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, ОСОБА_1 присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_5 . (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження " ОСОБА_4 » заповненого російською мовою, батьком останнього зазначено ртакож російською мовою « ОСОБА_1 » (а.с.8).

Згідно водійського посвідчення НОМЕР_6 , виданого 27.01.1983 року на ПІБ зазначено російською мовою «Габечава Бесики Бичикоевич» (а.с.9)

Із копії диплома виданого встановлено, що диплом серії НОМЕР_1 про закінчення повного курсу середнього професійно-технічного училища на базі середньої освіти за професією такарь, виданий 24.06.1987 року на ім`я « ОСОБА_1 » (російською мовою) (а.с. 10)

18.02.1983 року заявнику видано трудову книжку НОМЕР_2 на ім`я « ОСОБА_1 », заповнену російською мовою. (а.с.12)

Відповідно до вкладиша до трудової книжки, заповненої 01 жовтня 2010 року, встановлено, що вкладиш заповнений на ім`я « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.13).

У довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 28.09.2015 року зазначено, що довідка видана « ОСОБА_1 » (російською мовою). (а.с.14)

Із копії військового квитка НОМЕР_3 встановлено, що військовий квиток виданий 03 травня 1983 року на ім`я « ОСОБА_1 », де ПІБ зазначено російською мовою. (а.с.11).

Тобто, надані суду докази у їх сукупності дозволяють дійти висновку, що саме заявник є власником спірних документів, а розбіжності в написанні ПІБ в правовстановлюючих документах пов`язано з тим що при оформленні даних документів була допущена описка у написанні імені заявника, що призвело до різночитання.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПКУкраїни кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПКУкраїни судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПКУкраїни під час ухвалення рішення, суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо.

Встановленому судом факту відповідають цивільні правовідносини про встановлення факту, що має юридичне значення, які регулюються нормами ЦПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, ввійськового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають (ч.3 ст.315 ЦПК України).

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому.

Таким чином, за правовими позиціями щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документі, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки.

У наданих правовстановлюючих документах наявна розбіжність у написанні ім`я заявника, при цьому усі інші дані співпадають між собою.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що такі розбіжності у написанні по вмені заявника, виникли з вини працівників установ, які їх здійснювали .

Встановити факт належності заявнику диплому про навчання серії НОМЕР_1 від 224.06.1987, реєстраційний номер 876, трудової книжки НОМЕР_7 від 18.02.1983 року та військового квитка НОМЕР_3 від 03.05.1983 року, в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник не має змоги.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з огляду на зміст досліджених доказів, суд дійшов висновку, що заявнику дійсно належать диплом про навчання серії НОМЕР_1 від 224.06.1987 р., реєстраційний номер 876, трудова книжка НОМЕР_7 від 18.02.1983 року та військовий квиток НОМЕР_3 від 03.05.1983 року.

Проте, допущені помилкли у вказаних документах створює перешкоди для підтвердження трудового стажу, що необхідний для подальшого призначення пенсії.

На підставі досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати понесені заявником не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст.2,5,12,13,76,81,89,258,259,263,265,268,273,293,294,315,319,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , правовстановлюючих документів: диплома про навчання НОМЕР_1 від 24.06.1987 р., реєстраційний № 876, трудової книжки НОМЕР_7 від 18.02.1983 року та військового квитка НОМЕР_3 від 03.05.1983 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровськоїобласті Н.Ю. ВОЛЧЕК