Провадження № 2/127/6231/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів в загальному розмірі 71989,02 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Свої позовні вимоги мотивував тим, що в грудні 2024 року він, після попереднього спілкування з менеджером, через вебсайт https://actra.in.ua, замовив товар. 18 грудня 2024 року ним було внесено передплату на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 на ім`я ФОП ОСОБА_2 у розмірі 20 000,00 грн, а 31 січня 2025 року здійснено післяплату в сумі 45 807,00 грн. В лютому 2025 року позивач отримав вантаж зі столярними виробами, які мали дефекти, а тому 05 лютого 2025 року здійснив повернення товару постачальнику. Згодом позивачем було повторно отримано товар, однак він знову виявився з недоліками. Позивач вказує, що виявив наливи лакофарбового покриття на краях отворів, дзеркальна поверхня одного з виробів, яку виробник обіцяв зафіксувати по всій площі, не була закріплена належним чином, унаслідок чого прогиналась і вібрувала. Також не працював належним чином висувний поріг на інших дверях. Усі недоліки позивач зафіксував на фото- та відеоматеріалах. Позивач вдруге повернув товар, який постачальник отримав 24 лютого 2025 року, та направив вимогу про повернення коштів у розмірі 68 062,00 грн, з яких: 20 000,00 грн сума передплати, 100,00 грн комісія за переказ коштів, 45 807,00 грн сума післяплати, 190,00 грн комісія за переказ коштів, 1 965,00 грн вартість доставки товару.

З метою досудового врегулювання спору ОСОБА_1 17 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку направив на адресу відповідачів письмову претензію, яку останні отримали 21 серпня 2025 року. Станом на день звернення до суду кошти не повернуто та не отримано реакції на претензію. Вказане і стало підставою для звернення до суду, а тому просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 68 062,00 грн.

Окрім того, керуючись вимогами ст. 625 ЦК України, просить стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, а саме 2 830,57 грн інфляційне збільшення та 1 096,45 грн 3% річних.

Також позивач зазначає, що через виявлені недоліки товару, допущені з вини відповідача, він був змушений витрачати власний час і кошти на пакування, транспортування, отримання та повторне повернення дверей. Недобросовісна поведінка відповідачів спричинила тривалий стрес, оскільки останні, отримавши і кошти, і товар, не повернули гроші. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 10 000,00 грн і вважає його розумним та справедливим відшкодуванням завданих йому страждань. Позивач також для захисту своїх прав змушений був звернутися до фахівця в галузі права та поніс додаткові витрати в розмірі 4000,00 грн. За вказаних обставин позивач просить стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти в розмірі 71989,02 грн, моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн та понесенні судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн (а.с.1-6).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справа без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачами відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Користуючись своїм правом, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву та просила у задоволенні позову відмовити та стягнути на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Свої доводи обґрунтовує тим, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не є належним відповідачем у даній справі, оскільки між останнім та позивачем відсутні будь-які договірні зобов`язання, а вимоги позивача про солідарне стягнення коштів з неї та ФОП ОСОБА_3 є безпідставними.

Щодо повернення коштів, то звертає увагу, що товар, який придбаний позивачем у неї є індивідуальним та виготовленим під нестандартне замовлення позивача. При цьому зазначає, що заявлені позивачем недоліки та дефекти, що начебто мав товар після його отримання 14 лютого 2025 року, не відповідають дійсності. Позивач приступив до монтажу дверей і пошкодив їх, що сам підтверджує в своїй позовній заяві, а тому вказані обставини не є підставою для їх обміну. Крім того, товар, повернутий позивачем через ТОВ «Нова пошта» 24 лютого 2025 року, мав явні ознаки використання, пошкодження, некомплектності, а також сліди самостійного втручання в технічну конструкцію. Позивач не зберіг цілісність заводської упаковки придбаного товару, що перешкоджає обміну товару.

Після огляду товару, який позивач безпідставно відправив через ТОВ «Нова пошта», спеціалістами продавця було складено дефектний акт, у якому зафіксовано пошкодження, некомплектність та сліди експлуатації. Крім того, зазначає, що в ході переписки через застосунок «Viber» позивач надіслав фото, де видно встановлені двері з пошкодженими петлями та сколами як наслідок непрофесійного самостійного монтажу. Крім того, вироби вкриті шаром сухої шпаклівки, що спричинило дрібні подряпини. На фото також видно, як позивач ножем віддирає фарбу з товару, після чого через кілька днів заявив про бажання повернути товар і отримати кошти. Також звертає увагу, що позивач не надав доказів, які б спростовували наявність недоліків.

Відповідач вказує, що перед доставкою габаритних вантажів представник служби ТОВ «Нова пошта» зв`язується з отримувачем і пропонує оглянути товар на відділенні, від чого позивач відмовився, безпідставно поклавши відповідальність на продавця. Відповідач неодноразово закликала позивача забрати або прийняти товар, повідомляла про його збереження та неможливість реалізувати іншим покупцям, оскільки товар виготовлено за індивідуальним замовленням із урахуванням побажань позивача щодо розмірів, кольору та комплектації.

Крім того, зазначає, що на підтвердження викладених у позовній заяві обставин позивач не надав жодних доказів (експертних висновків, фото тощо), які б свідчили про наявність істотних недоліків товару до моменту його отримання.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, вказує, що вона також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено факт завдання душевних страждань, спричинених неякісним товаром або відмовою у поверненні сплаченої за нього суми. Відсутні також докази того, що дії відповідача призвели до істотних змін у звичному способі життя позивача, моральних страждань чи глибоких переживань, а також змусили його витрачати час і зусилля на відновлення свого ментального здоров`я.

Вважає також необґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу, оскільки заявлена сума не відповідає критеріям розумності, дійсності та необхідності таких витрат, а також співмірності з ціною позову й ринковими цінами на правничу допомогу та адвокатськими послугам.

Відповідач ФОП ОСОБА_3 правом на відзив не скористався.

10 жовтня 2025 року позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив та зазначив, що долучений відповідачем дефектний акт із фотофіксацією є неналежним доказом, оскільки зазначені документи були складені за відсутності позивача. На думку позивача, ці докази створені штучно з метою приведення дій продавця у відповідність до норм законодавства про захист прав споживачів. Водночас, вказує, що відповідач отримав товар, використав його на власний розсуд, а кошти не повернув. Щодо витрат на професійну правничу допомогу відповідача, то вказує, що вони є завищеними та необґрунтованими.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 заперечень на відповідь на відзив не надала.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що основним видом економічної діяльності відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є виробництво дерев`яних будівельних конструкцій та столярних виробів, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

18 грудня 2024 року ОСОБА_1 у мережі інтернет на сайті столярного виробництва «Астра» (https://astra.com.ua) здійснив замовлення на виготовлення у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 товару чотирьох дверних блоків прихованого монтажу (далі товар) на суму 65807,00 грн, що підтверджується замовленням №1303-181224 СВ «Астра» та рахунком-фактурою №1303-181224 від 18 грудня 2024 року.

Вказане замовлення здійснювалося за індивідуально визначеними позивачем вимогами (характеристиками) щодо товару, що підтверджується скріншотами із застосунку «Viber» та не заперечується позивачем.

На виконання домовленостей позивач перерахував на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в загальній сумі 20 000,00 грн як передоплату за товар, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «Універсал Банк» №6552-7К9Е-Х102-НВМ7 від 18 грудня 2024 року (а.с. 23).

31 січня 2025 року ОСОБА_1 здійснив післяплату на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 у сумі 45 807,00 грн, про що свідчить платіжна інструкція АТ «Універсал Банк» №6СР4-К786-МО95-М7РО від 31 січня 2025 року (а.с. 24).

Того ж дня ФОП ОСОБА_3 відправив позивачу ОСОБА_1 зазначений товар, що підтверджується експрес-накладними ТОВ «Нова пошта» №938 (00010005).

3 лютого 2025 року позивач через ТОВ «Нова пошта» повернув товар та сплатив кошти в сумі 1 965,00 грн за послугу доставки дверей, що підтверджується квитанцією АТ «Універсал Банк» №9М6А-16АС-ЕМ31-6Р36 від 3 лютого 2025 року (а.с. 25).

Підставою повернення, як вказує позивач, стали певні дефекти товару. Відповідач ОСОБА_2 вказує, що після повернення цього товару було доопрацьоване лакофарбове покриття.

14 лютого 2025 року товар був повторно доставлений позивачу, що підтверджується експрес-накладною ТОВ «Нова пошта» №3939 та інформацією про посилку (а.с. 2728).

Встановлені обставини жодною зі сторін не оспорювалися, доказів іншого ними не надано, і судом у ході розгляду справи таких доказів не здобуто.

20 лютого 2025 року позивач ОСОБА_1 відправив на адресу ФОП ОСОБА_3 товар, що підтверджується експрес-накладною ТОВ «Нова пошта» №1430 та інформацією про посилку (а.с. 26, 29). Перед відправленням товару між сторонами у справі щодо наявності недоліків у товарі відбувалася переписка у застосунку «Viber», що підтверджується скріншотом із застосунку «Viber».

26 лютого 2025 року ФОП ОСОБА_2 складений акт дефектовки (дефектний акт), з якого слідує, що повернутий виріб не відповідає первісному стану, у якому був відправлений покупцю. Наявні експлуатаційні та монтажні пошкодження, що виключають можливість повторного продажу як нового виробу. Орієнтовна вартість відновлення та доукомплектування становить 29 382,00 грн.

17 серпня 2025 року ОСОБА_1 з метою досудового врегулювання спору направив вимогу про повернення коштів від 15 серпня 2025 року на суму 68 062,00 грн, з яких: 20 000,00 грн сума передоплати, 100,00 грн комісія за переказ коштів, 45 807,00 грн сума післяплати, 190,00 грн комісія за переказ коштів, 1 965,00 грн вартість доставки товару, вказуючи на недоліки товару.

ФОП ОСОБА_2 надала відповідь на претензію ОСОБА_1 від 15 серпня 2025 року та зазначила, що описані позивачем недоліки та дефекти товару не відповідають дійсності, оскільки повернутий товар має ознаки використання, некомплектності та пошкоджений самим покупцем через непрофесійний монтаж, а також через самостійне внесення змін позивачем у технічну конструкцію товару. Також відповідач просив сплатити кошти за зберігання товару в сумі 20 000,00 грн, що підтверджується відповіддю на претензію від 02 вересня 2025 року та описом вкладення «Укрпошти».

Як слідує з матеріалів справи позивач звертався до Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області з приводу захисту своїх прав та останнім надано відповідь, що факти порушення суб`єктом господарювання законодавства про захист прав споживачів встановлюється в ході проведення заходів державного нагляду (контролю) за наявністю документального підтвердження таких фактів. Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 року №303 припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду на період воєнного стану, а тому Головне управління не має можливості перевірити зазначені у звернення питання. Крім того, роз`яснено положення Закону України «Про захист прав споживачів», які врегульовують договірні відносини між споживачами та суб`єктам господарської діяльності, та право звернення з відповідними вимогами до продавця, а при відмові до контролюючих органів або суду.

Суд, з огляду на встановлені обставини, дійшов висновку, що між ОСОБА_1 та саме ФОП ОСОБА_2 виникли договірні зобов`язання щодо виготовлення дверних блоків прихованого монтажу.

За положеннями пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 205 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У частині першій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 525 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина перша статті 659 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, в силу статті 664 ЦК України, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, ЦК України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», укладення договору на відстані відбувається за допомогою засобів дистанційного зв`язку: телекомунікаційних мереж, поштового зв`язку, телебачення, інформаційних мереж, зокрема, Інтернет (статті 1, 13).

Оформлення замовлення товару через сайт є отриманням оферти, а прийняття товару через пошту є акцептом після якого договір купівлі-продажу товару на відстані вважається укладеним.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 цього Закону договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

В даному випадку позивач замовив товар на сайті, сплатив на рахунок ФОП ОСОБА_2 кошти за товар по договору купівлі-продажу товару та відбулася доставка товару покупцю поштою.

Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Згідно зі статтею 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Права покупця у разі продажу йому товару неналежної якості визначено статтею 708 ЦК України.

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.

Стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років (ч.5 ст.7 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Частиною третьою статті 8 цього Закону передбачено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до частини шостої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін.

Саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Указаний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 559/388/17; від 14 січня 2021 року у справі № 755/11237/17; від 26 січня 2022 року у справі № 755/5301/16-ц.

За змістом частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони, суд за власною ініціативою не може збирати докази.

Суд враховує, що позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, обґрунтовує свої вимоги саме істотними недоліками товару.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» спожива вправі у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми ( пункту 1 абзацу 2 частини першої статті 8).

Водночас саме на сторону позивача покладається обов`язок довести наявність істотного недоліку товару

Однак, позивач на підтвердження вказаних обставин належних, допустимих та достатніх доказів не надав. При цьому позивач не був позбавлений права, зокрема провести відповідну експертизу щодо виявлення таких істотних недоліків або ж клопотати про її проведення.

Не містять матеріали справи й доказів невідповідності стану товару (дверних блоків), який існував на момент їх передання замовнику (позивачу), умовам замовленню, до їх встановлення/монтажу.

З огляду на не доведення позивачем, що виготовлені відповідачем та передані позивачу двері (дверні блоки) містять істотні недоліки чи не відповідають вимогам замовленню, положенням нормативних документів, які встановлюють їх стандарти тощо, суд вважає, що вимоги позивача про повернення коштів задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення інфляційних витрат та 3% річних, то вони є похідними від основних позовних вимог про стягнення коштів, у задоволенні яких судом відмовлено, а тому вони не підлягають задоволенню.

При цьому суд також вважає необґрунтованими вимоги позивача про солідарне стягнення коштів з ФОП ОСОБА_3 .

Слід відмітити що солідарне зобов`язання є різновидом цивільно-правових зобов`язань із множинністю осіб, які характеризуються тим, що у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний з них має право пред`явити боржникові вимогу в повному обсязі, а в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарна відповідальність у зобов`язальному праві це - відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо.

При цьому, як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом.

Як установлено судом договірні відносини щодо виготовлення дверних блоків прихованого монтажу виникли між позивачем та фізичною особа-підприємцем ОСОБА_2 , саме вона є продавцем дверних блоків прихованого монтажу та стороною у даних договірних відносинах.

Будь-яких доказів в підтвердження існування договірних відносин між позивачем та відповідачем ФОП ОСОБА_3 матеріали справи не містять, а наявні правовідносини не містять умови солідарного обов`язку відповідачів у справі.

Відповідно відсутні підстави для застосування положень ст. 541, 543 ЦК України щодо відповідальності ФОП ОСОБА_3 як солідарного боржника.

Наведене свідчить про те, що ФОП ОСОБА_3 є неналежним відповідачем у справі, а тому в задоволенні вимог до нього як солідарного боржника слід відмовити.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, в цілому, так і кожний окремо, суд дійшов, що в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 23, 202-203, 509, 525-527, 541, 543, 611, 625, 626-627, 629, 655, 675, 678, 708 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

Відповідачі:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце знаходження: АДРЕСА_2 ,

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце знаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя: