Провадження № 22-ц/801/2670/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач :Матківська М. В.
УХВАЛА

20 листопада 2025 рокуСправа № 127/19434/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В., одержавши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

До Вінницького апеляційного суду 18 листопада 2025 року надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2025 року у цивільній справі № 127/19434/25.

В апеляційній скарзі відповідач просить поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки пропуск строку пов`язаний із фінансовою неспроможністю та об`єктивними обставинами, які не залежали від нього.

Також, відповідач просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги на строк, який суд визнає достатнім, але не менше 30 днів, оскільки всі доходи відповідача спрямовані на базові потреби, а жодних вільних коштів станом на день подання апеляційної скарги він не має.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, вважаю, що скаргу слід залишити без руху за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною другою статті 354 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Із матеріалів апеляційної скарги, інформації у комп`ютерній програмі «Д-3» та інформації із Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що оскаржуване рішення суд першої інстанції ухвалив 29 вересня 2025 року. Дата виготовлення повного тексту судового рішення невідома, проте, оскаржуване рішення до реєстру «Надіслано судом: 09.10.2025. Зареєстровано: 10.10.2025. Забезпечено надання загального доступу: 14.10.2025».

Апеляційну скаргу на рішення суду відповідач ОСОБА_1 подав 18 листопада 2025 року, тобто з порушенням встановленого ч. 1 ст. 354 ЦПК України строку.

При цьому скарга не містить належного та достатнього обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Зазначені ж у ній посилання на «фінансову неспроможність» та «об`єктивні обставини» без конкретизації фактичних даних, які б унеможливлювали подання апеляційної скарги у встановлений законом строк, не можуть вважатися поважними причинами для його поновлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення.

Крім того, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху і з тих підстав, що вона не оплачена судовим збором у встановленому законом розмірі, а клопотання про відстрочення від сплати судового збору до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з частиною третьою цієї статті з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачені умови, за яких суд може відстрочити та розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити особу від сплати судового збору. Такими умовами є, якщо: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Звернувшись до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтував таке клопотання, формально пославшись на свій «надзвичайно скрутний майновий стан».

Додана до апеляційної скарги виписка з бюро кредитних історій не може свідчити про скрутне матеріальне становище, а лише є підтвердженням того, що відповідач регулярно користується послугами фінансових та банківських установ задля задоволення власних потреб.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища відповідач не надав, а тому він має сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.

Відповідно до п. 1.1., п. 1.2. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до вимог п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір при подачі апеляційної скарги на рішення суду юридичною особою становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, за подання апеляційної скарги на рішення суду до сплати підлягає судовий збір за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 3633,60 грн. (3028 * 150%*0,8)

Судовий збір слід сплатити за такими реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м. Вінниця/22030101; код отримувача за ; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0002856; код класифікації доходу бюджету: 22030101.

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб; реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України, у разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (дата оскарження) по справі ______ (номер справи), Вінницький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

За наведених обставин, відповідно до ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги слід застосувати правила ст. 185 ЦПК України, залишивши її без руху.

Відповідачу ОСОБА_1 слід подати до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, в якій зазначити підстави для поновлення такого строку, надавши відповідні докази, та оригінал документа про сплату судового збору.

Керуючись ст. 185, 357 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2025 року залишити без руху.

Надати відповідачу строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

В іншому випадку скарга буде вважатися неподаною та повернута особі, яка її подала.

Роз`яснити відповідачу, що протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду, він має право звернутись до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, у якій зазначити та додати до заяви відповідні докази, що підтверджують підстави для поновлення такого строку. У разі, якщо докази не будуть подані в зазначений строк, чи підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М. В. Матківська