КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/15442/24

10 листопада 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - Романенка Михайла Едуардовича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Белоконної І.В., у цивільній справіза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 15.05.2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір № 7.

Електронний підпис накладено ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором.

Факт перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, підтверджується копією листа Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» за № KHO-/55 від 02.08.2024 року та витягом з додатку до нього.

05 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 556/ФК-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило ТОВ « Діджи Фінанс» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором 7 від 15 травня 2021 року.

Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в сумі 33 738,08 грн, з яких: 9 400,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 24 338,08 грн - заборгованість по процентам.

З урахуванням викладеного, просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором № 7 від 15 травня 2021 рокув розмірі 33 738, 08 грн., понесені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 03 квітня 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» Романенко Михайло Едуардович подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року скасувати та ухвали нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи у зв`язку з чим рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року у справі № 756/15442/24 за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є незаконним, необґрунтованим, ухвалене без належного з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що 15.05.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Фінанс» https://cashberry.com.ua/, відповідачем було подано заявку на отримання кредиту № 7. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті https://cashberry.com.ua/.

Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Таким чином, відповідачу було направлено електронним повідомленням (SMS) на номер телефону НОМЕР_1 , який особисто вказаний відповідачем в заяві на отримання кредиту № 7 від 15.05.2021 року. Повідомлення містило одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття спеціальних умов № 7 до договору кредитної лінії № 3489 від 15.05.2021 року. Даний Договір також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства за адресою: https://cashberry.com.ua/.

У пункті 9.18. договору зазначено, що цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в ІТС та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Відповідно до змісту ч. 4 вказаної статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції(акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Таким чином, апелянт приходить до висновку, що кредитний договір з додатками до нього було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, чим підтверджено укладання між ним та первісним кредитором такого правочину в електронній формі, оскільки без здійснення входу на сайт кредитора: https://cashberry.com.ua/ за допомогою логіну та пароля до особистого кабінету, внесення свої персональних даних, номера телефону, договір з додатками до нього між сторонами не було би укладено.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що для підтвердження укладення правочину в електронній формі позивач через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» додав до позовної заяви візуальну форму оригіналу електронного доказу у вигляді договору № 7 про надання споживчого кредиту від 15.05.2021 року з відповідними додатками до договору, укладеного між відповідачем та первісним кредитором. У преамбулі візуальної форми документів зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, його номер телефону та електронну пошту. Поряд з цим, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим.

Вважає, що позивач надав до суду всі наявні в нього докази в спосіб та у формі, що відповідають вимогам чинного законодавства України, зокрема, електронний доказ у вигляді договору № 7 про надання споживчого кредиту від 15.05.2021 року з відповідними додатками до договору, укладеного між відповідачем та первісним кредитором.

Поряд з цим, звертає увагу суду апеляційної інстанції, що відсутність електронних доказів генерації одноразового ідентифікатора за договором № 7 про надання споживчого кредиту від 15.05.2021 року не може бути підставою для відмови у позовних вимогах, оскільки відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі та не ставить під сумнів достовірність електронного доказу.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом в постанові від 15.07.2022 року у справі № 914/1003/21. Отже, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Зазначає, що факт перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, підтверджується доданою до позовної заяви копією листа від Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» за № КНО-/55 від 02.08.2024 року та витягом з додатку до нього, що є надавачем таких платіжних послуг.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що позивачу невідомий повний номер картки відповідача, як і первісному кредитору. Повний номер картки вводиться позичальником та автоматично зашифровується і зберігається у самій платіжній системі, через яку здійснюються платежі і ні позивач, ні первісний кредитор не мають доступу до транзакцій по картковому рахунку відповідача, бо є фінансовими установами, а не установою банку.

Тож, враховуючи, що кредит було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів».

Зазначає, що ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року витребувано в АТ «ПУМБ» інформацію про наявність карткового/ поточний рахунку на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також інформацію про рух коштів на рахунку ОСОБА_1 в період з 15 травня 2021 року на суму 9 400 грн, а саме: виписку по рахунку, платіжну інструкцію, меморіальний ордер, тощо.

Однак, з відповіді АТ «ПУМБ» від 10.01.2025 року № КНО-07.8.5/277БТ вбачається, що 15.05.2021 року грошові кошти у розмірі 9 400,00 грн на будь-які рахунки відповідача ОСОБА_1 не надходили.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що під час підготовки клопотання до суду першої інстанції позивачем були вказані невірні реквізити банку, з якого мали бути витребувані документи. Помилка виникла через технічний збій під час користування сайтом PaySpace Magazine, який дозволяє встановити банк-емітент, якому належить картковий рахунок.

Отже, докази, що мають суттєве значення для справи, мали бути витребувані у Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, ), оскільки саме цей банк здійснював операції з перерахування коштів на банківську картку відповідача. Це підтверджується інформацією, отриманою з сайту PaySpace Magazine щодо карткового рахунку № НОМЕР_3 : Картковий рахунок: BIN: НОМЕР_4 ; Платіжна система: MASTERCARD; Виданий банком: PUBLIC JSC ACCENTBANK; Тип карти: DEBIT; Категорія карти: WORLD; Країна: UKRAINE.

Таким чином, з метою всебічного та об`єктивного розгляду справи апелянт вважає за необхідне заявити клопотання про витребування додаткових доказів на підтвердження факту перерахування відповідачеві кредитних коштів, так як апелянт не уповноважений на самостійне отримання доказів, що містять інформацію, яка є банківською таємницею та яка відповідно до статті 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» розкривається банками за рішенням суду.

З урахуванням викладеного, просило суд апеляційної інстанції постановити у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити та стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №7 від 15.05.2021 року у розмірі 33 738, 08 грн.

Також просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Окрім того, просило суд витребувати у Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, ) наступні докази: інформацію, чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжну картку № НОМЕР_3 ; виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_3 за період з 15.05.2021 року по 21.05.2021 року з відображенням часу зарахування коштів, ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № НОМЕР_3 , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронно пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_1 до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 (відповідач) було укладено Кредитний договір № 7 від 15 травня 2021 року.

Вказаний кредитний договір, як зазначено в його тексті, підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»), що підтверджує те, що він погодився на умови надання кредиту та ознайомлений з ними.

ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» свої зобов`язання за Кредитним договором № 7 від 15 травня 2021 року виконано у повному обсязі, про що свідчить інформаційний лист з додатком від АТ «ПУМБ» від 02.08.2024, згідно якого на номер карти НОМЕР_3 в АТ «ПУМБ» 15.05.2021 о 21.44.43 год. перераховано суму грошових коштів у розмірі 9 400,00 грн.

05 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (позивач) було укладено Договір факторингу № 556/ФК-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором 7 від 15 травня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості суд першої інстанції виходив із того, що проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд убачає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що Кредитний договір № 7 від 15 травня 2021 року був підписаний особисто відповідачем ОСОБА_1 . До того ж, суд установив, що кошти за вказаним договором були переказані позивачем іншій особі, а не відповідачу.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту, позивач посилався на те, що 15.05.2021 року ОСОБА_1 з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua подав заявку на отримання кредиту, зареєструвавшись у власному кабінеті на відповідному сайті та, прийнявши умови кредитного договору за допомогою одноразового паролю, на підставі чого отримав кредит в розмірі 9 400 грн.

Визначено, що товариство зобов`язується надати позичальнику кредит в гривнях на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним, відповідно до умов договору. Сума кредиту 9 400 гривень, строк надання кредиту 30 календарних днів, процентна ставка - 1,14 % день.

Згідно з п.2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту.

Згідно п 2.4 договору кредит вважається наданим в день перерахування кредитодавцем суми кредиту.

Відповідно до п.9.1. договору укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ITC, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет у порядку, передбаченому законодавством, у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Невід`ємною частиною договору є правила надання коштів у позику та паспорт споживчого кредитування, що наданий позичальнику до укладення цього договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на Веб-сайті (п.9.2.).

Згідно з п.9.10. сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та законодавства, що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Договір укладається шляхом направлення його тексту в особистий кабінет позичальника та/або на електронну адресу позичальника для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ITC/зазначений у цьому Договорі. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Така ж процедура застосовується для підписання спеціальних умов .

Між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 укладено ряд додаткових угод від 14.06.2021 року, від 23.06.2021 року, від 08.07.2021 року про зміну умов договору №7 від 15.05.2021 року щодо зміни строку кредитування та процентної ставки в межах нового строку кредитування, при цьому у вказаних договорах взагалі відсутні будь-які підписи сторін.

У наданому позивачем розрахунку заборгованості за договором №7 від 15.05.2021 року зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 становить 33 738, 08 грн.

05 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 556/ФК-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило позивачу ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до відповідача ОСОБА_1 коштів за кредитним договором 7 від 15 травня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач надсилав або ж відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, пройшов ідентифікацію особи та здійснив електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, так і факту отримання цього одноразового ідентифікатора.

На обґрунтування позовних вимог позивач долучив до позовної заяви копію договору про надання споживчого кредиту № 7 від 15.05.2021 року, копію оферти пропозиції укласти електронний договір та копії додаткових угод про зміни умов договору.

Водночас, в жодному із вказаних письмових документів та інших, які долучені до позовної заяви, не міститься візуального відображення одноразового ідентифікатора (алфавітно-цифрової послідовності), який за твердженням позивача застосовував відповідач.

З огляду на викладене посилання апелянта на те, що кредитний договір з додатками до нього, було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, чим підтверджено укладання між ним та первісним кредитором такого правочину в електронній формі, є безпідставним, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» 5 квітня 2001 року, № 2346-III, який був чинний на день проведення переказу коштів, до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Стаття21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначає, що ініціювання переказу проводиться шляхом:1) подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; 2) подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; 3) подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; 4) використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; 5) подання обтяжувачем чи отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; 6) надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання; 7) внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер.

Згідно статті стаття 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для ініціювання переказу в межах України можуть застосовуватися електронні платіжні засоби як внутрішньодержавних, так і міжнародних платіжних систем у порядку, встановленому Національним банком України.

Ініціювання переказу за допомогою електронних платіжних засобів має оформлюватися відповідними документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що визначаються правилами платіжних систем.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які передбачені статтями 22, 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціювання переказу кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним.

На підтвердження факту виконання зобов'язання за кредитним договором ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було надано інформаційний лист з додатком від АТ «ПУМБ» від 02.08.2024 року згідно якого на номер карти НОМЕР_3 в АТ «ПУМБ» 15.05.2021 року, о 21.44.43 год., перераховано суму грошових коштів у розмірі 9 400,00 грн.

Крім того, на підтвердження позовних вимог ТОВ "Діджи Фінанс" разом із позовною заявою подало клопотання про витребування із АТ "ПУМБ» первинний банківський документ ( виписку по рахунку, платіжну інструкцію, меторіальний ордер, тощо) як доказ перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок відповідача за № НОМЕР_3 у сумі 9 400 грн. на виконання умов кредитного договору №7 від 15.05.2021 року.

Судом першої інстанції вказане клопотання було задоволено та витребувано у АТ «ПУМБ інформацію щодо того, чи відкритий картковий/поточний рахунок на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в АТ «ПМУБ» та інформацію про переказ коштів на рахунок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в період 15.05.2021 року у розмірі 9 400 грн., а саме: виписку по рахунку, платіжну інструкцію, меморіальний ордер, тощо.

На що АТ «ПУМБ» повідомило, що станом на 20.12.2024 року на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) були відкриті наступні рахунки: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 рахунок 10.10.2022 року.

В результаті аналізу операцій, здійснених по рахункам, наведених в Таблиці 1 даного листа, які відкриті на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за 15.05.2021 року, не було виявлено операції надходження коштів на рахунки у розмірі 9 400,000 грн.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Згідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається із апеляційної скарги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - Романенка Михайла Едуардовича, останній просив суд витребувати у Акціонерного товариства «Акцент - Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, ) наступні докази: інформацію, чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжну картку № НОМЕР_3 ; виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_3 за період з 15.05.2021року по 21.05.2021 року з відображенням часу зарахування коштів, ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № НОМЕР_3 , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронно пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи.

Обгрунтовуючи необхідність витребування таких доказів судом апеляційної інстанції, представник позивача зазначав, що під час підготовки клопотання до суду першої інстанції позивачем були вказані невірні реквізити банку з якого мали бути витребувані документи. Помилка виникла через технічний збій під час користування сайтом PaySpace Magazine, який дозволяє встановити банк-емітент, якому належить картковий рахунок.

При цьому, подаючи клопотання про витребування нових доказів до суду апеляційної інстанції, позивач не навів причин, які перешкоджали йому скористатися загальнодоступним сервісом для визначення емітента картки під час подання позову, а також не надав доказів вчинення ним дій для витребування вказаних доказів після отримання судом першої інстанції відповіді від АТ « Перший Український Міжнародний Банк», яка надійшла до суду 06.01.2025 року, з огляду на те, що з моменту отримання вказаної відповіді до ухвалення оскаржуваного рішення пройшло два місяці .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні, визначені ст. 367 ЦПК України, підстави для задоволення клопотання представника позивача про витребування нових доказів на стадії апеляційного перегляду справи.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів укладення кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 , фактичного надання відповідачу кредиту на картковий рахунок, користування вказаними грошовими коштами, руху коштів по рахунку та наявність заборгованості, яка заявлена до стягнення, то позовні вимоги ТОВ «Діджи фінанс» є недоведеними та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відсутність електронних доказів генерації одноразового ідентифікатора за договором № 7 про надання споживчого кредиту від 15.05.2021 року не може бути підставою для відмови у позовних вимогах, оскільки відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі та не ставить під сумнів достовірність електронного доказу, відхиляються колегією суддів, з огляду на наступне.

Згідно ст. 100 ЦПК електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

При цьому, наданий позивачем до позовної заяви електронні докази: оферта ( пропозиція укласти електронний договір), договір кредитної лінії, договір про надання споживчого кредиту, додаткові угоди про зміну умов договору споживчого кредиту не містить даних про їх підписання одноразовим ідентифікатором, що має бути згенерований при підписанні відповідачем ОСОБА_1 цього договору. ТОВ «Діджи Фінанс» не надало доказів проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі, шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

При цьому, зазначення у тексті договору особистих даних ОСОБА_1 (прізвища, ім`я, по батькові відповідача, адреси його проживання, серії, номера паспорта та ідентифікаційного коду, електронної пошти, телефону) не підтверджує факту підписання останнім кредитного договору в електронній формі.

Окрім того, суд зауважує, що позивачу-апелянту нічого не перешкоджало надати до суду як і першої інстанції, так і апеляції оригіналу електронного договору, що містив би всі необхідні дані для підтвердження його укладення сторонами.

Інші доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, не змінюють суть ухваленого у справі судового рішення від 06 березня 2025 року про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Разом з тим, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги на рішення суду від 06 березня 2025 року правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - Романенка Михайла Едуардовича задовольнити частково, рішення суду першої інстанції на підставі частини 4 статті 376 ЦПК України змінити в частині обгрунтування мотивів вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», виклавши мотивувальну частину оскаржуваного судового рішення в редакції цієї постанови.

Оскільки судове рішення змінено тільки в частині мотивів прийняття оскаржуваного рішення, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 3, 526, 626-628 , 1055 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 13 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 16, 21, 22, 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ст. ст. 4, 12, 76-78, 80, 81, 83, 84, 100, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - Романенка Михайла Едуардовича задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: