ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах: головуючого судді Карпушина Г.Л.; суддів Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника Галченко Марини В`ячеславівни, яка діє в інтересах Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлово - комунального господарства Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року адвокат Шевченко С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 104084,67 грн, що складається із матеріальної шкоди у розмірі 92084,67 грн, витрат на проведення автотоварознавчого дослідження 2000 грн та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу 10000 грн, також вирішити питання судових витрат.

В обгрунтування позову вказував, що 15.07.2024 у денний час доби на просп. Свободи, 136 у м. Кременчуці Полтавської області ОСОБА_1 залишив належний йому автомобіль «ВАЗ 217230», державний номерний знак НОМЕР_1 , у дворі цього будинку.

В подальшому ним було виявлено, що на автомобіль впала велика гілка дерева, падіння якої було раптовим, неочікуваним, перед паркуванням автомобіля жодних підстав для можливості передбачити зазначене не було. Ніяких стихійних природних явищ у той час на території міста не спостерігалося, що стверджується інформацією Полтавського обласного центру з гідрометеорології, отриманої на адвокатський запит, та інформацією із відкритих джерел мережі Інтернет про прогноз погоди на 15.07.2024.

Вказував, що внаслідок падіння гілки дерева було пошкоджено автомобіль позивача.

Згідно висновок проведеного автотоварознавчого дослідження (експерта № 138 від 03.09.2024) вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту) пошкодженого автомобіля 92084,67 грн. Вартість проведеного експертного дослідження становить 2000 грн.

Також вказував, що факт пошкодження транспортного засобу підтверджується, у тому числі довідкою Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області від 16.07.2024 «Про результати розгляду звернення, зареєстрованого до ITC ІПНП (ЄО) за № 13855 від 15.07.2022 року».

Зазначав, що Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на адвокатський запит надано відповідь, що балансоутримувачем буд. № 136 на просп. Свободи, 136 у м. Кременчуці визначене Комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок пошкодження автомобіля було порушено звичний ритм життя позивача та членів його сім`ї, оскільки автомобіль використовувався як для вільного пересування родини незалежно від графіку руху громадського транспорту, так і у трудовій діяльності позивача, робота якого пов`язана із частими відрядженнями, як наслідок слід було докладати додаткових зусиль для відновлення звичного ритму життя.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.01.2025 замінено неналежного відповідача КГЖЕП «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області належним відповідачем по справі Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс».

17.03.2025 ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.01.2025 суду замінений неналежний відповідач ТОВ «Житлорембудсервіс» належним відповідачем Департаментом ЖКГ, судове засідання відкладене, роз`яснено заміненому відповідачу право заявити клопотання про розгляд справи спочатку та право на подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову.

14.05.2025 ухвалою районного суду задоволена заява представника позивача, відкладене судове засідання, залучена в якості співвідповідача Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області (далі - Кременчуцька міська рада). Роз`яснено співвідповідачу право заявити клопотання про розгляд справи спочатку, право на подання відзиву з усіма доказами та зустрічного позову.

11.06.2025 надійшла заява представника позивача про уточнення позовних вимог позовної заяви у зв`язку із залученням нового відповідача та залученням співвідповідача, згідно якої просили стягнути з відповідачів Департаменту ЖКГ та Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь позивача 104084,67 грн в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу, з яких: 92084,67 грн заподіяної матеріальної шкоди; 2000 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження; 10000 грн моральної шкоди. Просили також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 92084 грн 67 коп, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження 1843 грн 20 коп; моральну шкоду - 2000 грн 00 коп та сплачений судовий збір - 1116 грн 24 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник Галченко М.В., яка діє в інтересах Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просить рішення районного суд скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Вказує, що Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області утворено Департамент житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, який є виконавчим органом міської ради та на який покладено повноваження щодо забезпечення утримання та ремонту об`єктів благоустрою, що перебувають в комунальній власності.

Окрім того, комунальним підприємством, предметом діяльності якого є, в тому числі, комплекс робіт з благоустрою території міста, створення та розвиток зеленої зони міста Кременчука, створення та утримання об`єктів зовнішнього благоустрою, є КП «Благоустрій Кременчука»

Пунктом 1.7 Статут КП «Благоустрій Кременчука» визначено, що власник (Кременчуцька міська територіальна громада в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області) не несе відповідальності по зобов`язанням Підприємства, а відповідно до п. 1.2 підприємство функціонально підпорядковується Власнику в особі уповноваженого ним структурного підрозділу Департаменту ЖКГ.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», організація благоустрою населених пунктів, а також здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів на території м. Кременчука та Потоківського старостинського округу належить до відання виконавчого органу Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, яким є Департамент ЖКГ.

Вказує, що рішенням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 22.12.2020 затверджено Програму по видаленню аварійних, сухостійних та фаутних дерев, а також кронування дерев, що досягли вікової межі, на 2021- 2025 роки на території Кременчуцької міської територіальної громади (надалі Програма по видаленню дерев). Повноваження щодо здійснення загальної координації, моніторингу заходів та контроль за виконанням рішення покладено, в тому числі, на Департамент ЖКГ.

Відповідно до положень п. 2 Програми по інвентаризації зелених насаджень, головною метою програми, серед іншого, є посилення відповідальності за збереження зелених насаджень, використання даних інвентаризації для визначення балансоутримувача зелених насаджень та забезпечення відповідального ставлення балансоутримувача до об`єктів зеленого господарства, які перебувають на балансі. П. 4 Програми по інвентаризації зелених насаджень серед завдань та заходів програми в тому числі передбачено фінансове забезпечення на витрати щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок падіння дерев.

Враховуючи викладене вважає, що обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається на комунальне підприємство, на яке відповідно до статуту та міської програми покладено функції щодо здійснення поточного ремонту та утримання об`єктів озеленення територій міста. Отже, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області є неналежним відповідачем у справі.

Посилається на практику ВС згідно якої, утримання житлового будинку та його прибудинкової території, які відповідно до діючого законодавства України є спільною власністю співвласників, в тому числі і елементів об`єктів благоустрою, якими є зелені насадження на прибудинкових територіях багатоквартирних житлових будинків, здійснюються управителем багатоквартирного будинку.

Відповідальним за утримання зелених насаджень на прилеглій до житлового будинку території, саме 20 м від відмостки житлового будинку до проїжджої частини вулиці, що складає 3505,875 кв.м згідно акту від 12.07.2017, є управитель будинку та прилеглої території ТОВ «Житлорембудсервіс».

Також вказує, що матеріали справи не містять жодних належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження місця розташування дерева та місця його падіння, у зв`язку з чим встановити відповідальну особу за нанесення шкоди вбачається неможливим. Доказів про те, що падіння дерева відбулося внаслідок невиконання заходів з благоустрою (ст. 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів») матеріали справи не містять, одночасно є відсутнім причинний зв`язок між діями Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та шкодою, завданою позивачу.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. На момент розгляду справи були присутні представники сторін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «ВАЗ 217230», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12 т. 1).

15.07.2024 по просп. Свободи, 136 у м. Кременчуці Полтавської області ОСОБА_1 залишив належний йому автомобіль «ВАЗ 217230», державний номерний знак НОМЕР_2 , у дворі зазначеного будинку. У подальшому виявив, що на автомобіль впала велика гілка дерева. Падіння гілки дерева було раптовим, неочікуваним, перед паркуванням автомобіля жодних підстав для можливості передбачити зазначене не було. Ніяких стихійних природних явищ у той час на території міста не спостерігалося, що стверджується інформацією із відкритих джерел мережі інтернет про прогноз погоди на 15.07.2024 (а.с. 30-32 т. 1).

Згідно рапорту чергового Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області 15.07.2024 до відділення поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_1 зі служби «102» про те, що за вказаною вище адресою на автомобіль впала деревина, пошкоджений транспортний засіб.

В подальшому 15.07.2024 позивач звернувся до Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області із заявою, зареєстрованою до ITC ІПНП (ЄО), на що 17.07.2024 отримана інформація про результати розгляду звернення по факту пошкодження автомобіля, зареєстрованого до ITC ІПНП (ЄО) за № 13855 від 15.07.2024 про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Надано копію довідки про результати розгляду звернення, згідно якої працівниками поліції здійснений виїзд за адресою: просп. Свободи,136, де виявлено ОСОБА_1 , який надав пояснення про пошкодження його автомобіля внаслідок падіння гілки дерева (а.с. 13-20 т. 1). Під час розгляду справи не встановлена наявність забороняючих стоянку автомобілям дорожніх знаків на місці події.

Згідно проведеного автотоварознавчого дослідження (висновок експерта № 138 від 03.09.2024) вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля 92084,67 грн. Вартість проведеного експертного дослідження становить 2000 грн. Враховуючи те, що завдану шкоду добровільно позивачу не відшкодовано, він змушений звертися до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позов районний суд виходив з того, що саме Кременчуцька міська рада мала забезпечувати контроль за станом зелених насаджень на вказаній території, оскільки дерево, з якого впала гілка на належний позивачу автомобіль, розташоване на земельній ділянці комунальної власності, її власником є Кременчуцька міська територіальна громада в особі Кременчуцької міської ради, та суду не надано відомостей та документів, що зазначене дерево відповідно до вимог ч.5 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку структурного підрозділу органу місцевого самоврядування або комунального підприємства, установи, організації.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода виражається у формі збитків. У свою чергу, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду.

Такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, оскільки без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у якій грошовій сумі чи у якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 цього Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19.

Виходячи з цього, особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди) безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою). А відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини.

Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності. Відповідач має обов`язок довести, що завдання шкоди відбулося не з його вини.

Такі висновки наведені у постановах Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 329/382/19 та від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20.

Законодавство України передбачає правила організації благоустрою та встановлює вимоги до догляду і контролю за зеленими насадженнями. Крім того, закон регламентує механізм стягнення збитків з осіб, відповідальних за догляд за зеленими насадженнями, якщо вони не виконують свої обов`язки.

Для встановлення особи, яка відповідатиме за заподіяну шкоду, потрібно з`ясувати, чи відноситься дерево, з якого впала гілка, до об`єкта благоустрою; якщо так, то до якого саме і хто за нього відповідає.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписами частин першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до п.п. 7 п. «а» частини першої статті 30 цього Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Частиною другою статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів, озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно з частиною першою статті 14 цього Закону об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їхнього функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини, на засадах їхнього раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 2 частини першої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами (частинами) об`єктів благоустрою є, зокрема, зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що підприємства, установи, організації забезпечують благоустрій земельних ділянок, наданих їм на праві власності чи праві користування відповідно до закону; посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть передавати об`єкти благоустрою на баланс підприємствам, установам, організаціям відповідно до частини першої статті 15 цього Закону.

Відповідно до частини сьомої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України (далі - Правила), затверджені наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10 квітня 2006 року, визначають правові та організаційні засади озеленення населених пунктів, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини. Відповідно до п.п.2.1, 5.1 на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами.

Пунктом 3.2 Правил передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до п. 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Правилами визначено, що балансоутримувач - спеціально уповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Відповідно до статей 10,15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», статті 30Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» безпосереднє визначення балансоутримувача об`єктів благоустрою комунальної власності належить до повноважень саме виконавчих органів місцевого самоврядування, які також мають здійснювати функції із забезпечення належного утримання та ремонту об`єктів благоустрою комунальної власності. Відтак, за умови відсутності балансоутримувача відповідальність за належне утримання об`єктів благоустрою комунальної власності має покладатись на відповідний виконавчий орган місцевого самоврядування.

Першочергово визначається, на балансі якого підприємства знаходяться зелені насадження (дерева) для подальшого встановлення відповідальної особи, яка буде компенсувати завдані збитки.

Балансоутримувач, визначений виконавчим органом місцевої ради, несе обов`язок відшкодування заподіяної майнової шкоди внаслідок падіння дерева на відведених під це територіях. Це включає проведення оглядів зелених насаджень, виявлення аварійних дерев чи гілок та їх негайне видалення.

Отже, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачеві майнової шкоди внаслідок падіння елементів дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень.

У випадку, якщо виконавчим органом місцевої ради не визначено балансоутримувача, відшкодування збитків повинно здійснюватися самим виконавчим органом місцевої ради.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 4 вересня 2019 року у справі № 200/22129/16-ц (провадження № 61-43478св18) зазначено, що «…до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля будинку. Місцевий суд установив, що відповідач КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради було створено на підставі рішення Дніпровської міської ради №45/22 від 8 грудня 2004 року, при створенні якого на його баланс жодних зелених насаджень не передавалось. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 30 листопада 2011 року №53/17 «Про внесення змін до рішення міської ради від 2 березня 2011 року № 16/9 «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради є балансоутримувачем житлового будинку, а не об`єктів благоустрою зеленого господарства, що розташовані на прибудинковій території вказаного будинку. Покладаючи на Дніпровську міську раду обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди, місцевий суд врахував, що дерево, з якого впала гілка на належний позивачу автомобіль, було розташоване на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та виходив із відсутності даних, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування».

Із матеріалів справи вбачається, що Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області утворено Департамент житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, який є виконавчим органом міської ради та на який покладено повноваження щодо забезпечення утримання та ремонту об`єктів благоустрою, що перебувають в комунальній власності. Окрім того, комунальним підприємством, предметом діяльності якого є, в тому числі, комплекс робіт з благоустрою території міста, створення та розвиток зеленої зони міста Кременчука, створення та утримання об`єктів зовнішнього благоустрою, є КП «Благоустрій Кременчук».

Відповідно до Положення про Департамент житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, затвердженого рішенням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 03.12.2020 (Додаток 29 вказаного рішення) (далі за текстом Положення про Департамент ЖКГ), Департамент житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області є виконавчим органом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Пунктом 3.1 Положення про Департамент ЖКГ на Департамент покладено, зокрема, наступні повноваження: 1) координація та участь у роботі міської комісії з обстеження зелених насаджень; 2) у межах затверджених асигнувань організація і координація роботи по капітальному та поточному ремонтах, реконструкції, модернізації, утриманню, технічному обслуговуванню об`єктів благоустрою та житлового фонду, зокрема побутового та комунального обладнання територій житлової забудови, зелених насаджень, об`єктів благоустрою.

Рішенням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 22.12.2020 затверджено Програму по видаленню аварійних, сухостійних та фаутних дерев, а також кронування дерев, що досягли вікової межі, на 2021- 2025 роки на території Кременчуцької міської територіальної громади (надалі Програма по видаленню дерев). Повноваження щодо здійснення загальної координації, моніторингу заходів та контроль за виконанням рішення покладено, в тому числі, на Департамент ЖКГ.

Відповідно до положень п. 2 Програми по інвентаризації зелених насаджень, головною метою програми, серед іншого, є посилення відповідальності за збереження зелених насаджень, використання даних інвентаризації для визначення балансоутримувача зелених насаджень та забезпечення відповідального ставлення балансоутримувача до об`єктів зеленого господарства, які перебувають на балансі. Пунктом 3 Програми по інвентаризації зелених насаджень передбачається визначення спеціалізованого комунального підприємства «Благоустрій Кременчука» балансоутримувачем зелених насаджень на землях комунальної власності.

Рішенням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25.05.2021 затверджено Правила благоустрою територій населених пунктів Кременчуцької міської територіальної громади.

Відповідно до положень п.п. 2.5.3. 2.5.4 Правил посадові особи підприємств, установ, організацій та громадяни Кременчуцької міської територіальної громади несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії/бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майна та/або здоров`ю людей, на власних та закріплених за ними територіях відповідно до закону.

Утримання та благоустрій територій підприємств, установ, організацій та присадибних ділянок громадян, прибудинкових (прилеглих) територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем/співвласниками цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувач/співвласники уклали відповідні договори.

Додатком до вказаних вище Правил благоустрою території населеного пункту визначається, зокрема, що межа прилеглої території (двори, тротуари, покриття проїзної частини проїздів), прибудинкової території житлового фонду ЖК, ЖБК і ОСББ складає 20 м від межі відведеної земельної ділянки та до проїжджої частини вулиці. Окрім того, межі утримання прилеглих територій підприємств, установ, організацій встановлені Додатком 1 до Правил благоустрою, в якому визначено, що межі прилеглої території до дворів, тротуарів, покриття проїзної частини проїздів, прибудинкової території житлового фонду ЖК, ЖБК і ОСББ та іншого житлового фонду складає 20 м від межі відведеної земельної ділянки (у разі наявності такої) та до проїжджої частини вулиці, або від відмостки житлових будинків до проїжджої частини вулиці. Суб`єктами, на яких покладається зобов`язання щодо утримання відповідних прилеглих територій є житловий кооператив, житлово-будівельний кооператив, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, уповноважена особа/управитель, або власник житлового будинку.

Отже, вищевказаними Програмою та Правилами визначено умови і порядок проведення заходів з благоустрою та утримання об`єктів благоустрою в належному стані, зокрема зелених насаджень. Визначено хто є відповідальним стосовно яких об`єктів благоустрою, та хто несе відповідальність в разі за незабезпечення заходів благоустрою, внаслідок яких завдано шкоди третім особам.

З огляду на вищевказане, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області не є відповідальною особою за стан зелених насаджень на території м. Кременчука, а отже, і за невиконання цих обов`язків.

Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який розглядає справу.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Встановлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові.

У даному випадку достовірні відомості до якої форми власності (комунальної чи державної) належить земельна ділянка, на якій знаходяться зелені насадження, частинами яких пошкоджено автомобіль позивача, відсутні, оскільки щодо цього наявні описані вище відомості різного змісту (до комунальної чи державної власності належить вказане майно). Позивач має визначитися щодо належного відповідача.

Судом достовірно встановлено, що за встановлених по справі обставин та наданих доказів Кременчуцька міська рада є неналежним відповідачем.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц та від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).

З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржене рішення підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Галченко Марини В`ячеславівни, яка діє в інтересах Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 липня 2025 року в частині задоволених позовних вимог - скасувати.

Ухвали в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 10 листопада 2025 року.

Головуючий суддя : ________________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ С.Б. Бутенко _____________________ О.І. Обідіна