Справа № 309/2655/25
Провадження № 2/307/1265/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря Ваш Е.О., представника позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» - Шищак І. С., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Чопика В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконня грошових зобов`язань,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконня грошових зобов`язань.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлену справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 28 грудня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 46/027-п/08/Д. На виконання умов кредитного договору позивач надав позичальнику кредит в сумі 148 704, 00 гривні на придбання автомобіля на строк з 28 грудня 2007 року по 27 грудня 2014 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором в заставу банку згідно договору застави № 183/07-01 від 28 грудня 2007 року ОСОБА_3 передано транспортний засіб - легковий автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «PAJERO SPORT», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 . Також в якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором 28 грудня 2007 року було укладено два договори поруки: договір поруки № 183/07-02 - між банком, позичальником та ОСОБА_2 ; договір поруки № 183/07-03 між банком, позичальником та ОСОБА_1 . Згідно договорів поруки (п.п. 1.1-1.3) поручителі -1, 2 зобов`язались нести солідарну з позичальником відповідальність перед банком за невиконання зобов`язань по кредитному договору в повному обсязі. Оскільки позичальником було допущено порушення умов кредитного договору щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків, то банк звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з позичальника та поручителів-1 та поручителя-2 заборгованості за кредитним договором (в тому числі про дострокове стягнення заборгованості по поверненню кредиту) та звернення стягнення на предмет застави в рахунок стягнення заборгованості. 10 листопада 2010 року Хустський районний суд Закарпатської області по справі № 2-286/2010 року ухвалив рішення, яким позов банку задовольнив та стягнув солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» 208 199, 00 гривень суми боргу за кредитним договором з врахуванням відсотків та пені за прострочення виконання кредитної угоди. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернув стягнення на предмет застави автомобіль. 22 жовтня 2019 року позичальник за кредитним договором ОСОБА_3 помер. 25 листопада 2019 року банк звернувся в Хустську державну нотаріальну контору з вимогою кредитора до спадкоємців ОСОБА_3 . Листом від 14 березня 2020 року Хустська державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа за померлим ОСОБА_3 заведена на підставі претензії банку. Станом на поточний момент заборгованість за кредитним договором, визначена до стягнення рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 10 листопада 2010 року по справі № 2-286/2010 року, погашена в повному обсязі. В період після ухвалення рішення суду по квітень 2024 року систематично надходили платежі, в тому числі в ході здійснення виконавчих проваджень відносно поручителів. Наведене підтверджується виписками за рахунками позичальника, а також постановами приватного виконавця Кохан П. І. про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням (п. 9 частини першої статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження») від 03 квітня 2024 року у ВП № 65545586 відносно ОСОБА_1 та від 03 квітня 2024 року у ВП № 65545477 відносно ОСОБА_2 .. Оскільки рішення суду після набрання ним законної сили виконане не було (виконувалось протягом тривалого часу), то у позивача виникло право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат з непогашеної суми заборгованості на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України. У зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) з 12 березня 2020 року на території України запроваджено карантин, який неодноразово продовжувався Кабінетом Міністрів України та діяв по 30 червня 2023 року. Законом України від 30 березня 2020 року за N 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У зв`язку з наведеним продовженням строків позовної давності (ст. 257 ЦК України) до строку позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних слід додати трирічний строк, що передує моменту запровадженню карантину з 03 квітня 2017 року. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування «позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу». Просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3% річних та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань на суму 30 461, 90 гривень за період з 03 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року, та судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Чопик Володимир Володимирович подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з офіційного сайту Тячівського районного суду Закарпатської області відповідач ОСОБА_1 дізналася, що 23 вересня 2025 року Тячівським районним судом Закарпатської області ухвалою було відкрито провадження у справі № 309/2655/25 за позовом ПАТ АТ «Украгазбанк» до неї та ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. В позовній заяві позивач просить суд стягнути 3 % річних та інфляційних витрат за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно в розмірі 30 461, 90 гривень та судові витрати. З позовними вимогами ОСОБА_1 не погоджується. Воєнний та надзвичайний стан вносять корективу у процес стягнення інфляційних та 3% річних витрат відповідно до п. 18, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України). Зокрема, на цей період та 30 днів після його припинення або скасування не можна вимагати від боржника сплати інфляційних та 3 % річних за кредитними договорами та договорами позики. Майже всі посилання позивача на норми права та постанови Великої Палати Верховного суду є застарілими. Відповідно до постанов про закінчення виконавчого провадження за виконавчими провадженнями ВП № 65545477 та № 65545586 примусове виконання рішення за виконавчим листом № 2- 286/2010 закінчено і суму боргу стягнуто в повному обсязі. Окрім вищенаведеного, 03 червня офіційно опубліковано Закон України від 14 травня 2025 року № 4434-IX (далі Закон №4434) «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності». Цей Закон скасовує зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану. Провадження у справі було відкрито 23 вересня 2025 року, однак, позивач в позові посилається на строки в межах позовної давності за період з 03 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року. Просить у позові відмовити, а провадження у справі закрити.

Представник позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» - Шищак Ірина Степанівна подала відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що 06 жовтня 2025 року позивачем отримано відзив на позовну заяву від представника відповідача Шулинець В. М.. Наведені у відзиві заперечення відхиляють на підставі наступного. Відповідачка, посилаючись на п.18, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (ЦК), стверджує, що на період воєнного, надзвичайного стану та 30 днів після його припинення або скасування «не можна вимагати від боржника сплати інфляційних та 3% річних за кредитними договорами та договорами позики». Проте, це твердження вдповідачки не відповідає дійсності, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування «позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу». Тобто, у період дії воєнного стану (який введено в Україні з 24.02.2022) 3% річних та інфляційні втрати як відповідальність, визначена ст. 625 ЦК не нараховуються, проте, це не забороняє звернутись з позовом до суду про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих в інший період. Позивачем пред`явлено вимогу про стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК, нарахованих за період з 03 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року, тобто поза межами воєнного, надзвичайного стану. Погашення заборгованості за кредитним договором, на що також вказує відповідач, не позбавляє боржників від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбаченої ст. 625 ЦК України. Також у відзиві відповідач згадує про скасування зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану відповідно до Закону від 14 травня 2025 року за № 4434-IX, відкриття провадження у цій справі 23 вересня 2025 року та період нарахування позовних вимог з 03 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року. В позовній заяві позивач наводить аргументи з приводу того, що заявлений ним період нарахування вимог з 03 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року знаходиться в межах позовної давності відповідно до норм п. п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про продовження строків/зупинення перебігу строків позовної давності на період введення карантину та воєнного стану. Законом України від 14 травня 2025 року за № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» передбачено відновлення строків. Проте, це не спростовує факт, що позовні вимоги подано в межах строків позовної давності. При цьому, слід звернути увагу, що Закон від 14 травня 2025 року за № 4434-IX набув чинності з 04 вересня 2025 року і з цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності. І хоч провадження у цій справі було відкрито 23 вересня 2025 року, з позовом банк звернувся через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 24 липня 2025 року. Крім того, слід зауважити, що в прохальній частині відзиву відповідач просить взаємовиключаючі вимоги: відмовити в позові, а справу закрити, що суперечить нормам ст. 255 та ч. 3 ст. 258 Цивільного процесуального кодексу України.

Представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» Шищак І. С. у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позові, просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Чопик В. В. у судовому засіданні в режимі відеоконференції щодо позовних вимог заперечив та у задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно по невідомій суду причині, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, а тому, суд розглянув справу в його відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.

Заслухавши думку учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 183/07, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 148 704, 00 гривень на придбання автомобіля марки «MITSUBISHI», модель «PAJERO SPORT», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 , на строк з 28 грудня 2007 року по 27 грудня 2014 року, а відповідач ОСОБА_3 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому цим кредитним договором.

Також 28 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», та ОСОБА_3 укладено договір застави № 183/07-01, згідно якого в заставу Банку передано рухоме майно легковий автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «PAJERO SPORT», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 .

Крім цього, 28 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 183/07-02.

Також 28 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 183/07-03.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 10 листопада 2010 року у справі № 2-286/2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 208 199, 00 гривень з врахуванням відсотків та пені за прострочення виконання кредитної угоди, а також судові витрати в розмірі 2009, 00 гривень. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави - легковий автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «PAJERO SPORT», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник за кредитним договором ОСОБА_3 помер, в зв`язку з чим, 25 листопада 2019 року банк звернувся в Хустську державну нотаріальну контору з вимогою кредитора до спадкоємців ОСОБА_3 .

Листом від 14 березня 2020 року Хустська державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа за померлим ОСОБА_3 заведена на підставі претензії банку.

Також встановлено, що 03 квітня 2024 року приватним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 65545586 та ВП № 65545477 з примусового виконання виконавчих листів № 2-286/2010, виданих 20 липня 2011 року Хустським районним судом Закарпатської області, з яких вбачається, що сума боргу сплачена солідарними боржниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у повному обсязі.

Судом встановлено, що боржниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було прострочено виконання грошового зобов`язання, а тому позивач має право на стягнення трьох процентів річних від простроченої суми.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Також, згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

При цьому, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Крім того, у пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (14-10цс18) зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому, формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Три проценти річних вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим, таке зобов`язання є триваючим, а невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічні за змістом правові висновки виклав Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 910/16945/14, від 27 квітня 2018 року у справі № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 21 листопада 2018 року у справі № 642/493/17-ц, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК).

Відповідно до статті 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) карантин введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Аналогічні за змістом правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22), від 20 квітня 2023 року у справі № 728/1765/21 (провадження №61-6640 св 21).

17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки карантин на території України було встановлено 12 березня 2020 року, а строки позовної давності продовжено на строк дії карантину, тому трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення 3% річних за період з 03 квітня 2017 року по 12 березня 2020 року не закінчився на момент введення на території України карантину, карантин продовжився та діяв по 30 червня 2023 року включно.

За наведених обставин та правових норм, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 передбачених статтею 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором та рішенням суду за період з 03 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року включно (до введення воєнного стану).

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258-296 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконня грошових зобов`язань задовольнити.

Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за період з 03 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 30 461, 90 (Тридцять тисяч чотириста шістдесят один гривень 90 копійок) гривень.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» 1 211, 20 (Одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок) гривень судового збору.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» 1 211, 20 (Одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Позивач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», адреса: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, Україна, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено та оголошено о 16 год. 30 хв. 12 листопада 2025 року.

Головуюча: Сойма М.М.