ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
СУДОВИЙ НАКАЗ
Справа №150/864/25
Провадження по справі №2-н/150/26/25
21 листопада 2025 року
Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Цимбалюк Л.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 про аліментів на утримання малолітньої дитини,-
12.11.2025 до Чернівецького районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 із вище вказаною заявою, посилаючись на те, що разом із нею проживає спільний з боржником син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття закріплений частиною 2 статті 51 Конституції України.
Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. В разі ухилення від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку за ч.3 ст.181 цього Кодексу.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, а не солідарним.
Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенціїї ООН).
Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) встановлено, що за рішенням суду кошти для утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо).
Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьої і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а вразі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
Із врахуванням того, що стягувачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у визначеному законодавством розмірі та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких грунтується така вимога, суд вважає, що заява про видачу судового наказу підлягає задоволенню.
Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обгрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання наказу у межах суми платежу за один місяць.
В силу статті 141 ЦПК України суд вважає, що з боржника слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого при зверненні до суду із даною заявою звільнено стягувача.
Беручи до уваги вище викладене, відповідно до статтей 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст., ст.160, 161, 167, 168, 169, 430 ЦПК України, пп.4-1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»,
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб: НОМЕР_2 ) аліменти для утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу - 12.11.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з боржника в дохід держави 302 (триста дві) гривні 80 копійок судового збору, від сплати якого стягувача звільнено на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання судового наказу в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Копію судового наказу не пізніше наступного дня після видачі судового наказу надіслати боржнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення разом із копією заяви стягувача про видачу судового наказу з доданими до неї документами.
Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Судовий наказ набирає законної сили з моменту винесення.
СУДДЯ ________________________ Л.П. ЦИМБАЛЮК
У відповідності до положень пункту 7 ч.1 ст.168 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Згідно з частиною першою статті 170 ЦПК України судовий наказ про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; а також за вимогою про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункти 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України), - скасуванню не підлягає.
Судовий наказ не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Відповідно до ч.7 ст.170, п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами в порядку, встановленому главою 3 «Перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами» розділу V «Перегляд судових рішень» цього Кодексу (ч.8 ст.170 ЦПК України) у разі існування істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ в частині стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів) може бути пред`явлений до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі, тобто, до повноліття дитини.
Судовий наказ набрав законної сили «___» _______________ 20___ року.
Судовий наказ видано стягувачу «___»______________ 20___ року.
СУДДЯ ________________ Л.П. ЦИМБАЛЮК
Відмітки про виконання судового наказу
Дата надходження судового наказу на виконання Повне найменування установи, підприємства, організації, у якій знаходився судовий наказ на виконанні Загальна сума, відрахована за судовим наказомДата повернення судового наказу до органу державної виконавчої служби чи стягувачеві Підстава повернення судового наказуПідпис керівника установи, підприємства, організації (з прикладанням печатки) Примітки
Інші відмітки ___________________________________________________________
_______________________________________________________________________
_______________________________________________________________________
_______________________________________________________________________
_______________________________________________________________________