ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 201/11503/20

провадження № 61-853св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Сакари Н. Ю., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Новікової Г. В., Гапонова А. В., Никифоряка Л. П., від 17 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

2. Позов мотивував тим, що між ним та ОСОБА_2 01 вересня 2008 року укладено договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 240 000 доларів США. Договором обумовлено строк повернення позики, який складає 1 рік, тобто до 01 вересня 2009 року, а також передбачено обов`язок позичальника в разі прострочення повернення позики сплатити проценти за весь строк прострочення в розмірі 15% річних, виходячи з неповерненої суми.

3. Вказує, що на виконання умов договору від 01 вересня 2008 року ОСОБА_2 повернув суму основного боргу в розмірі 86 700 доларів США, а також суму процентів за період прострочення боргового зобов`язання

з 01 вересня 2009 року до 01 вересня 2020 року в сумі 53 300 доларів США. Неповернутою залишилася сума основного боргу в розмірі 153 300 доларів США, що складає еквівалент 4 353 720 грн, а також сума нарахованих процентів в розмірі 290 425 доларів США, що складає еквівалент 8 248 070 грн.

4. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути із ОСОБА_2 на свою користь суму боргу у розмірі 153 300 доларів США та суму нарахованих процентів в розмірі 290 425 доларів США.

5. У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання правочину неукладеним та недійсним.

6. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що договір позики

від 01 вересня 2008 року є підробленим, оскільки ОСОБА_2 його не підписував. Вказує, що отримав від ОСОБА_1 безпроцентну позику в розмірі 140 000 доларів США, оформлену простою розпискою, та повернув цю позику в повному обсязі, що підтверджено розпискою ОСОБА_1 від 06 листопада 2019 року, однак оспорюваний договір не укладав.

7. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд визнати неукладеним та недійсним договір безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року на суму в розмірі 240 000 доларів США.

Інформація про рух справи в судах

8. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року, в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

9. Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

10. Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті почеркознавчої експертизи у розмірі 19 769,47 грн.

11. Вирішуючи спір по суті, суди врахували, що укладений між сторонами договір безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року виготовлений шляхом монтажу, а саме додрукуванням наявного на лицьовій стороні тексту на зворотну сторону аркушу, який раніше становив інший односторонній документ.

12. Досліджуючи вказаний документ, експерт зазначив, що в первинний зміст зворотної сторони договору вносились зміни шляхом підчистки - механічного видалення первинних записів. На ділянці видалення були розташовані рукописні записи, що утворювали прізвище, ініціали та підпис. Встановити первинний зміст записів не виявилось можливим у зв`язку з видаленням більшості штрихів елементів букв разом з поверхневим шаром паперу. Друковані тексти на лицьовій та зворотній стороні аркушу договору виконувалися на різних друкуючих пристроях у різний час.

13. Суди критично оцінили доводи ОСОБА_1 , на які він посилався в обґрунтування позовних вимог. Суди також надали критичну оцінку показанням свідків щодо обставин укладення оспорюваного договору, врахувавши положення статті 1051 ЦК України.

14. Суди встановили, що ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі 140 000 доларів США у період 2014-2019 років, що підтверджено підписом ОСОБА_1 у розписці від 06 листопада 2019 року, підстави для визнання якої окремо укладеним між сторонами договором відсутні.

15. З урахуванням викладеного суди дійшли висновку, що позивач за первісним позовом не надав належних та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог, що є підставою для відмови в позові.

16. Водночас, суди також критично оцінили доводи відповідача, врахувавши, що за висновком експерта, підпис від імені ОСОБА_2 у графі «(підпис)» в розділі 9 «Реквізити і підписи сторін» договору безпроцентної позики б/н

від 01 вересня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виконаний ОСОБА_2 .

17. За висновками судів твердження позивача про те, що він не укладав оспорюваний договір від 01 вересня 2008 року, є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на висновки судової експертизи.

18. Оскільки судами не встановлено, а позивачем за зустрічним позовом не надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, на які він посилається у позовній заяві як на підставу своїх позовних вимог, суди дійшли висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову.

19. Постановою Верховного Суду від 01 лютого 2023 рокукасаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

20. Колегія суддів вказала, що суди попередніх інстанцій, не встановивши підстав для кваліфікації договору від 01 вересня 2008 року про надання позики в розмірі 240 000 доларів США як недійсного або неукладеного, зробили суперечливий висновок про відсутність підстав для стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за підписаним ним договором та не мотивували цей висновок.

21. Суди обмежились критичною оцінкою доводів позивача й не надали оцінку наданим сторонами доказам окремо та в їх сукупності, зокрема, додатковій угоді від 01 лютого 2016 року до договору позики від 01 вересня 2008 року, в якій сторони погодили наявність заборгованості та порядок її погашення, в тому числі щодо нарахованих процентів.

22. Пославшись виключно на висновок проведеної в справі експертизи, суди не з`ясували, яким чином підчистка рукописних записів, що знаходилися під реквізитами сторін договору, чи друк одного одностороннього документа на лицьовій стороні іншого документа стосуються умов договору, які характеризують його як договір позики, та впливають на виникнення прав та обов`язків у його сторін;

23. Суди не мотивували відхилення доводів позивача про невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики в контексті перебування боргового документа в кредитора та з урахуванням викладених у розписці

від 06 листопада 2019 року обставин (які відповідач не заперечує) про часткове повернення позики на суму 140 000 доларів США, а також не з`ясували дійсний характер наявного між сторонами зобов`язання, його реальний розмір, порядок, строки та інші умови його виконання, у зв`язку з чим зробили передчасний висновок про відмову в задоволенні первісного позову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

24. Під час нового розгляду справи ОСОБА_1 , остаточно сформулювавши позовні вимоги, просив суд стягнути із ОСОБА_2 на свою користь суму боргу у розмірі 153 300 доларів США, а також суму нарахованих процентів в розмірі 405 300 доларів США.

25. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, у складі судді Покопцевої Д. О., від 28червня 2024 року, з врахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 05 серпня 2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики за договором позики від 01 вересня 2008 року в розмірі 371 725 доларів США. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 61 061,40 грн.

26. Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2024 року витрати на професійну правничу допомогу, понесені ОСОБА_2 , покладено на нього.

27. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що 01 вересня 2008 року ОСОБА_1 передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 240 000 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 01 вересня

2009 року зі сплатою процентів, проте ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконав у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у розмірі 153 300 доларів США основної позики та

218 425 доларів США процентів, нарахованих з 2012 року по 2020 рік, з врахуванням погодженого сторонами безпроцентного періоду з 01 вересня 2010 року по 01 вересня 2011 року.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

28. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року, з врахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 12 лютого

2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2024 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня

2024 року скасовано та ухвалене нове судові рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 15 765 грн та витрати на правову допомогу в сумі 8 000 грн.

29. Колегія суддів врахувала, що за висновком експерта договір безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року виготовлений шляхом монтажу, а саме додрукуванням наявного на лицьовій стороні тексту на зворотну сторону аркушу, який становив раніше третю сторінку іншого одностороннього документу.

Такий договір не може вважатися укладеним, оскільки обставини його укладення не є безспірними. Ця обставина впливає на виникнення прав та обов`язків у сторін, оскільки зворотна сторона договору, яка містить підпис відповідача, становила раніше третю сторінку іншого одностороннього документу.

30. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилався на те, що він дійсно отримував від позивача в борг 140 000 доларів США, про що була складена розписка, а не договір позики. Ці кошти він повернув позивачеві, про що свідчить розписка ОСОБА_1 від 06 листопада 2019 року. Інших коштів в борг у позивача він не брав.

31. За висновком експертизи в первинний зміст зворотної сторони договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року вносились зміни шляхом підчистки - механічного видалення первинних записів. На ділянці видалення були розташовані рукописні записи, що утворювали прізвище, ініціали та підпис.

32. Суд вважав, що внесення змін в первинний зміст зворотної сторони договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року шляхом підчистки - механічного видалення первинних записів та те, що договір виготовлений шляхом монтажу свідчить про те, що така істотна умова договору як розмір позики не погоджена сторонами, волевиявлення відповідача на укладання такого договору позики на зазначену суму не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому цей договір є неукладеним.

Наявність такого боргового документа у кредитора не свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником свого обов`язку.

33. Та обставина, що зазначена в договорі сума позики в 240 000 доларів США не має підчисток чи виправлень, не свідчить про те, що між сторонами було укладено саме такий договір і на таку суму. Оскільки договір безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року виготовлений шляхом монтажу, зворотна сторона договору, яка містить підпис відповідача, додрукована наявним на лицьовій стороні текстом на зворотну сторону аркушу, який становив раніше третю сторінку іншого одностороннього документу, про що свідчить те, що на аркуші паперу досліджуваного документу наявні два отвори від металевої скоби степлеру у правому верхньому куті на лицьовій стороні та у лівому верхньому куті на зворотній стороні аркушу; на зворотній стороні аркушу, в правому нижньому куті наявні нумерація сторінки «3», що в комплексі свідчить про те, що зворотна сторона досліджуваного документу являла собою третю сторінку іншого документа. Встановлена обставина не спростована.

34. Та обставина, що договір безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року виготовлений шляхом монтажу, підтверджена також висновком експертизи від 11 липня 2023 року, проведеної на замовлення представника позивача, згідно з яким сукупність установлених ознак дозволяє зробити висновок, що перша сторінка договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року виготовлена струминним способом друку за допомогою знакосинтезуючого пристрою типу струминного принтера, копіра, тощо; друга сторінка виготовлена електрофотографічним способом друку за допомогою копіювально-розмножувальної техніки (лазерний принтер, багатофункціональний пристрій тощо). Рукописні записи та підпис розташовані у нижній частині другої сторінки, нижче друкованого тексту договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року видалені способом підчистки.

Встановити зміст видаленого рукописного тексту не надалося можливим через видалення штрихів рукописного тексту з шаром паперу на значну глибину. Інших ознак внесення змін до первинного змісту реквізитів договору не виявлено.

35. Позивачем в підтвердження позовних вимог також надано копію додаткової угоди від 01 лютого 2016 року до договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року. У тексті угоди міститься не зовсім розбірливо відпечатана сума боргу. В угоді зазначено, що на прохання позичальника домовлено: з 01 лютого 2016 року зупинити процентні нарахування по договору; перше півріччя позичальник повертає тіло кредиту по договору - 140 000 доларів США; в друге півріччя повертає-остаток боргу по тілу договору; з 01 лютого 2016 року до повного повернення боргу, кожний місяць сплачує - 1 500 доларів США в рахунок боргу; за домовленістю борг може повертатися через виконання фізичних робіт, отримання будівельних матеріалів, обладнання, тощо; після повного розрахунку основного боргу за договором, повернутися до умов повернення відсотків (склавши графік повернення) згідно з розрахунками указаними в договорі. Текст угоди містить два підписи.

36. Колегія суддів вважала, що зміст копії додаткової угоди не вказує на те, що залишився несплаченим відповідачем борг в сумі 140 000 доларів США за договором позики від 01 вересня 2008 року.

37. Відповідач заперечував укладання такої угоди, зазначав, що він з угодою ознайомився лише у суді. На підтвердження надав висновок експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 08 серпня 2023 року, проведеної по технічній копії додаткової угоди від 01 лютого 2016 року до договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року, згідно з яким підпис від імені ОСОБА_2 , що міститься у графі: «Позичальник», нижче друкованого запису: « ОСОБА_2 » у додатковій угоді від 01 лютого 2016 року до договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року, виконанно не ОСОБА_2 , а іншою особою, з наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_2 .

38. Оскільки експертиза проведена по технічній копії додаткової угоди

від 01 лютого 2016 року до договору безпроцентної позики від 01 вересня

2008 року, то як належний доказ того, що відповідач не підписував зазначену угоду, вона не може бути прийнята судом. Однак де знаходиться оригінал угоди сторони не повідомили і суду не надали. Позивач зазначав, що оригінал додаткової угоди знаходиться у відповідача, а відповідач це заперечує.

39. За таких обставин копія додаткової угоди від 01 лютого 2016 року до договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року не може бути прийнята як належний та допустимий доказ укладення сторонами договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року на суму 240 000 доларів США.

40. Звернувшись до суду із позовом в грудні 2020 року, позивач посилався на наявність між сторонами лише одного договору безпроцентної позики, а саме від 01 вересня 2008 року. І лише 02 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про долучення до матеріалів справи копії договору безпроцентної позики б/н від 01 вересня 2009 року, змінивши свої пояснення в частині того, що було укладено договір

від 01 вересня 2009 року у зв`язку з настанням строку виконання договору

від 01 вересня 2008 року та не поверненням грошей, згідно з яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики, за умовами якого позикодавець передає позичальнику суму позики в 240 000 доларів США, безпосередньо при підписанні сторонами цього договору, готівкою, а строк повернення позики становить два роки.

Ненадання зазначеного договору раніше ОСОБА_1 мотивував тим, що

31 липня 2022 року працівник офісу знайшла серед архівних документів зазначений договір та передала йому. Вважає, що зазначений договір є належним доказом підтвердження факту укладання договору від 01 вересня 2008 року між ним та відповідачем.

41. Проте, за висновком апеляційного суду, такий договір не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ укладання між сторонами договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року та наявності заборгованості за цим договором, оскільки із тексту наданого договору

від 01 вересня 2009 року не вбачається, що він укладався на продовження дії договору від 01 вересня 2008 року, а вимоги про стягнення заборгованості за цим договором не заявлялися.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

42. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року, залишивши в силі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня

2024 року та додаткове рішення цього ж суду від 29 липня 2024 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

43. 16 січня 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року у справі

№ 201/11503/20.

44. Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи

№ 201/11503/20, які у березні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

45. 04 березня 2025 року ОСОБА_1 подав доповнення до касаційної скарги, які ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2025 року залишено без розгляду, як такі, що подані поза межами визначеного законом строку.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

46. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі

№ 712/14562/17-ц, від 10 січня 2019 року у справі № 483/2085/16-ц,

від 27 листопада 2019 року у справі № 752/19567/14-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 759/5772/17-ц, від 02 квітня 2020 року у справі № 727/5226/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

47. Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктами 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржених судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

48. Стверджує, що апеляційний суд не виконав вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 01 лютого 2023 року у цій же справі.

49. Зауважує, що відповідач отримав в позику 240 000 доларів США, що підтверджено розпискою про часткове повернення боргу в сумі

140 000 доларів США. Наявний у справі договір позики від 01 вересня 2008 року містить всі необхідні умови, а саме: реквізити позикодавця та позичальника, суму коштів, яка передається в позику, обов`язок і строки їх повернення, підписи сторін, в тому числі і ОСОБА_2 , що підтверджено висновками експертів.

50. Зазначає, що для виготовлення тексту договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року було використано останній аркуш паперового бланку договору позики, на зворотній стороні якого з комп`ютера було роздрукований текст першої сторінки договору з файлу бланку договору. Тобто для виготовлення тексту договору використовувався бланк договору, в який вносились данні про дату, суму та сторін договору. Такі бланки були і на двох і на трьох сторінках. Вказані обставини були відомі стороні відповідача, яка намагалась їх спотворити, звертаючи увагу на те, що заявник не надав згоду на вирізання штрихів рукописних записів та підписів у всіх наданих документах для проведення експертизи щодо давності тексту договору та рукописного тексту на ньому. Проте дійсною підставою непроведення експертизи в цій частині також є відсутність необхідних оригінальних, вільних та експериментальних друкованих зразків текстів.

51. Зазначає, що факт виготовлення та використання бланків договорів в суді підтвердив свідок ОСОБА_3 .

52. Вказує, що договір про продовження дії договору від 01 вересня

2008 року в частині безпроцентного користування коштами строком ще на два роки, як окремий договір не укладався. Сторони обмежились використанням бланку договору, де було змінено лише дату з 01 вересня 2008 року

на 01 вересня 2009 року та строк безпроцентного користування коштами з одного року на два роки. Висновки апеляційного суду про те, що з тексту договору від 01 вересня 2009 року не вбачається, що він укладається на продовження договору від 01 вересня 2008 року свідчить лише про те, що для підписання договору про продовження строку безпроцентного користування грошима використовувався наявний бланк договору.

53. Звертає увагу, що оригінал у подальшому укладеної додаткової угоди

від 01 лютого 2016 року залишився у відповідача.

54. Зауважує, що договір безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року, оригінал якого знаходиться у позивача, не визнаний судом неукладеним, недійсним чи підробленим. Відповідачем частково повернуто борг у розмірі 140 000 доларів США, що підтверджує характер відповідних правовідносин та наявність боргу. ОСОБА_2 , заперечуючи доводи позивача, не звертався до правоохоронних органів щодо вчинення позивачем шахрайський дій.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

55. У березні 2025 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскарженої постанови, просить касаційну скаргу залишити без задоволення. Зауважує, що отримав від позивача безпроцентну позику у розмірі 140 000 доларів США, яку повернув в повному обсязі. Звертає увагу, що відповідно до висновків експертизи

від 01 грудня 2021 року договір безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року має ознаки підроблення. Вважає, що ОСОБА_1 свідомо не надав згоду на вирізання у договорі позики штрихів рукописних записів та підписів для проведення експертизи, оскільки не бажав настання для себе негативних наслідків кримінального характеру, з огляду на те, що висновки експерта могли б свідчити про ознаки підроблення договору. Наполягає, що не підписував додаткову угоду від 01 лютого 2016 року, оригінал якої позивачем не був наданий суду. Водночас він надав суду докази щодо цільового використання позики у розмірі 140 000 доларів США. Зауважує, що свідок ОСОБА_3 надав покази, з яких вбачається, що договір позики при ньому не підписувався, у його присутності гроші не передавались. Вважає, що договір від 01 вересня

2009 року не є предметом цього судового спору.

Обставини справи, встановлені судами

56. ОСОБА_1 надав суду копію договору безпроцентної позики

від 01 вересня 2008 року, укладеного між ним та ОСОБА_2 , за умовами якого ОСОБА_2 отримав у борг кошти в розмірі 240 000 доларів США.

57. Згідно з висновком експертів № 4393/4394/4395/4396-21, складеного

01 грудня 2021 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів:

- підпис від імені ОСОБА_2 у графі «(підпис)» в розділі 9 «Реквізити і підписи сторін» договору безпроцентної позики б/н від 01 вересня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виконаний самим ОСОБА_2 ;

- друкований текст на лицьовій стороні документу виконувався неодночасно із текстом на зворотній стороні аркушу договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року;

- в первинний зміст зворотної сторони договору безпроцентної позики

від 01 вересня 2008 року вносились зміни шляхом підчистки - механічного видалення первинних записів. На ділянці видалення були розташовані рукописні записи, що утворювали прізвище, ініціали та підпис. Встановити первинний зміст записів не надається можливим у зв`язку з видаленням більшості штрихів елементів букв разом з поверхневим шаром паперу;

- у зв`язку з тим, що договір безпроцентної позики від 01 вересня

2008 року виконаний на одному аркуші, питання про заміну аркушу у документі не вирішувалося;

- договір безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року виготовлений шляхом монтажу, а саме додрукуванням наявного на лицьовій стороні тексту на зворотну сторону аркушу, який становив раніше інший односторонній документ;

- друковані тексти на лицьовій та зворотній стороні аркушу договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року виконувалися на різних друкуючих пристроях.

З дослідницької частини висновку встановлено, що на аркуші паперу досліджуваного документу наявні два отвори від металевої скоби степлеру у правому верхньому куті на лицьовій стороні та у лівому верхньому куті на зворотній стороні аркушу; на зворотній стороні аркушу, в правому нижньому куті наявні нумерація сторінки «3», що в комплексі свідчить про те, що зворотна сторона досліджуваного документу являла собою третю сторінку іншого документа.

58. Із висновку експерта № СЕ-19/104-23/21853-ДД, складеного 11 липня 2023 року Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, вбачається, що перша сторінка договору безпроцентної позики

від 01 вересня 2008 року виготовлена струминним способом друку за допомогою знакосинтезуючого пристрою типу струминного принтера, копіра, тощо; друга сторінка виготовлена електрофотографічним способом друку за допомогою копіювально-розмножувальної техніки (лазерний принтер, багатофункціональний пристрій тощо).

Рукописні записи та підпис розташовані у нижній частині другої сторінки, нижче друкованого тексту договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року видалені способом підчистки. Встановити зміст видаленого рукописного тексту не надалося можливим через видалення штрихів рукописного тексту з шаром паперу на значну глибину. Інших ознак внесення змін до первинного змісту реквізитів договору не виявлено.

59. У тексті додаткової угоди від 01 лютого 2016 року до договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року, яка надана суду в копії, міститься нерозбірливо відпечатана сума боргу. В угоді зазначено, що на прохання позичальника домовлено: з 01 лютого 2016 року зупинити процентні нарахування по договору; перше півріччя позичальник повертає тіло кредиту по договору - 140 000 доларів США; в друге півріччя повертає-остаток боргу по тілу договору; з 01 лютого 2016 року до повного повернення боргу, кожний місяць сплачує - 1 500 доларів США в рахунок боргу; за домовленістю борг може повертатися через виконання фізичних робіт, отримання будівельних матеріалів, обладнання, тощо; після повного розрахунку основного боргу за договором, повернутися до умов повернення відсотків (склавши графік повернення) згідно з розрахунками указаними в договорі. Текст угоди містить два підписи.

Відповідач заперечив укладання цієї угоди, зазначивши, що ознайомився з нею лише у суді.

60. На підтвердження заперечень проти позову ОСОБА_2 надав висновок експерта № 046, складений 08 серпня 2023 року ТОВ «Нісе-експертиза» за результатами проведення почеркознавчої експертизи, згідно з яким підпис від імені ОСОБА_2 , що міститься у графі: «Позичальник», нижче друкованого запису: « ОСОБА_2 » у додатковій угоді від 01 лютого 2016 року до договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року, виконано не ОСОБА_2 , а іншою особою, з наслідуванням якомусь справжньому підпису ОСОБА_2 .

Експертом зазначено, що поряд з розбіжностями у підписах, що порівнювалися встановлені збіжності загального вигляду підписів, форми та напрямку рухів при виконанні та з`єднанні окремих елементів підписів. Наведені розбіжності ознак стійкі, а тому у своїй сукупності є достатніми для категоричного висновку про те, що цей досліджуваний підпис виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою. Щодо збіжних ознак, то вони у даному випадку не суттєві, і пояснюються виконанням досліджуваного підпису, з наслідуванням якомусь справжньому підпису ОСОБА_2 .

Експертиза проведена по технічній копії додаткової угоди від 01 лютого

2016 року, оскільки сторони не надали суду її оригінал.

61. Звертаючись до суду з позовом у грудні 2020 року, позивач посилався на наявність між сторонами договору безпроцентної позики від 01 вересня

2008 року.

У серпні 2022 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції клопотання про долучення до матеріалів справи копії договору безпроцентної позики б/н від 01 вересня 2009 року.

62. За висновком експерта № CE-19/104-23/40261-ПЧ, складеного

16 листопада 2023 року Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, підпис від імені ОСОБА_2 у розділі 9 «Реквізити і підписи сторін» у графі «підпис» договору безпроцентної позики від 01 вересня 2009 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - виконаний ОСОБА_2 .

63. За висновком експерта № CE-19/104-23/42386-ДД, складеного 06 грудня 2023 року Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, друкований текст першої сторінки та технічне зображення (копія) друкованого тексту другої сторінки договору безпроцентної позики б/н

від 01 вересня 2009 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надруковані не одночасно (надруковані окремо: на двох різних однотипних пристроях, або на одному пристрої з різними картриджами (формними барабанами), або на одному чи двох однотипних пристроях з одним і тим же картриджем (формним барабаном) з різним ступенем зносу (зі значною перервою у часі). Ознак внесення змін: підчистки, травлення, дописки, домальовування, а також монтажу (додруковування) в частині друкованих текстів для кожної із сторінок окремо. - тексту договору, який починається словами «Договір безпроцентної позики» та закінчується реквізитами сторін, виконаними рукописно та літерами М. П.», не виявлено.

64. ОСОБА_2 визнав отримання від ОСОБА_1 в борг 140 000 доларів США, про що була складена розписка, а не договір позики. Ці кошти він повернув позивачеві, про що той склав розписку від 06 листопада 2019 року.

65. Згідно з розпискою від 06 листопада 2019 року на виконання договору позивач отримав від ОСОБА_2 в 2014 році - 5 300 доларів США,

в 2015 році - 10 000 доларів США, в 2016 році - 38 000 доларів США,

в 2017 році - 17 500 доларів США, в 2018 році - 37 500 доларів США,

в 2019 році - 31 700 доларів США, а всього 140 000 доларів США.

ОСОБА_1 підтвердив повернення ОСОБА_2 коштів в сумі 140 000 доларів США.

Розписка не містить посилання на часткове повернення позики та наявність ще будь-якої суми боргу.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

66. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

67. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

68. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

69. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

70. Згідно із частинами першою, другою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

71. За змістом статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

72. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

73. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

74. Такі правові висновки щодо застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17 та підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.

75. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

76. Відповідно до частин першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

77. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України).

78. Велика Палата Верховного Суду наголошує на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

79. У розглядуваній справі апеляційний суд, врахувавши, зокрема вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 01 лютого 2023 року, встановив, що договір безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року виготовлений шляхом монтажу, а саме додрукуванням наявного на лицьовій стороні тексту на зворотну сторону аркушу, який становив раніше третю сторінку іншого одностороннього документу, а отже такий договір не може вважатися беззаперечно укладеним.

80. ОСОБА_2 не визнає факт укладення додаткової угоди від 01 лютого 2016 року до договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року, на яку посилається позивач. При цьому оригінал цієї угоди суду не надано.

81. Відповідач визнав отримання від позивача в борг 140 000 доларів США та вказав, що з цього приводу була складена розписка, а не договір позики. Зазначені кошти ОСОБА_2 повернув позивачеві, про що той склав розписку від 06 листопада 2019 року.

Водночас ця розписка не містить посилання на те, що це часткове повернення позики або наявний будь-який інший борг, зокрема за договором від 01 вересня 2008 року.

82. За таких обставин апеляційний суд, встановивши обставини справи та надавши, в межах своєї компетенції оцінку наданим сторонами доказам, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не довів наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року.

83. Щодо доводів касаційної скарги про те, що між сторонами було укладено інший договір, а саме договір від 01 вересня 2009 року, яким продовжено дію договору від 01 вересня 2008 року, апеляційний суд правильно вказав на відсутність у наданому тексті договору від 01 вересня 2009 року вказівки на продовження договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року, про стягнення заборгованості за яким заявлено позовні вимоги.

84. Показанням свідка ОСОБА_3 суди надали оцінку, зокрема, врахувавши, що він не зміг конкретизувати та детально пояснити які саме зобов`язання існували між сторонами та підтвердити факт укладення договору.

При цьому в судовому засіданні від 26 квітня 2022 року свідок повідомив, що при ньому договір не підписувався і гроші не передавались.

85. За таких обставин висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року

у справі № 6-63цс13, у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року

у справі № 712/14562/17-ц, від 10 січня 2019 року у справі № 483/2085/16-ц,

від 27 листопада 2019 року у справі № 752/19567/14-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 759/5772/17-ц, від 02 квітня 2020 року у справі № 727/5226/17, на які заявник посилається у касаційній скарзі.

86. Інші доводи касаційної скарги загалом аналогічні доводам, яким апеляційним судом надана оцінка, та переважно спрямовані на переоцінку доказів Верховним Судом, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

87. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду

від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).

88. Апеляційний суд надав оцінку доказам відповідно до положень статті 89 ЦПК України. Незгода заявника із оскарженим судовим рішенням, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для скасування постанови апеляційного суду Верховним Судом.

89. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

90. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

91. Оскаржена постанова апеляційного суду є достатньо вмотивованою та містить висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

92. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що апеляційний суд ухвалив оскаржене судове рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401

ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Н. Ю. Сакара Є. В. Синельников