Справа № 302/226/22
Провадження № 2/302/5/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2025 року селище Міжгір`я
Міжгірський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді Кривка В. П.,
з участю : секретарка судового засідання Липей В.В.,
позивачка - ОСОБА_1 ,
представник позивачки адвокат Ільїн О.П.,
відповідачка ОСОБА_2 ,
представник відповідачки адвокат Рішко С.І.,
14.02.2022 позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про виділення їй в натурі 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності на зазначене нерухоме майно.
У подальшому на стадії підготовчого провадження позивачка уточнила вимоги за заявою про збільшення позовних вимог, які зазначені у вступній частині цього рішення з таким обґрунтуванням остаточних вимог до відповідачки ОСОБА_2 і Міжгірської селищної ради (наступний стислий виклад обґрунтування всіх позовних вимог, прийнятих судом до розгляду див. том 1 арк. справи 1-4, том 2 арк справи 76-84; а.с. 90-97).
ОСОБА_1 є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 в розмірі 3/4 частини у відповідності до договору дарування цієї частки від 29.11.2017 від колишнього власника цієї частки бабусі ОСОБА_5 . Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за зазначеною адресою.
Співвласником іншої частки в розмірі 1/4 зазначеного вище нерухомого майна є відповідачка ОСОБА_2 . В останній період співвласники будинку почали сваритись з приводу користування і утримання та збереження будинку, бо ОСОБА_2 фактично проживає в літній кухні, що відповідачем Міжгірською селищною радою обліковується в погосподарському обліку як окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєною адресою АДРЕСА_1 . До цього об`єкта нерухомого майна автономно підведені всі комунікації і відповідачка сплачує комунальні послуги окремо. Позивачка не може досягнути в позасудовому поряду домовленості з відповідачкою про виділення в натурі із спільної часткової власності частки кожного з співвласників, а також оформити право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за АДРЕСА_1 .
Рішенням Міжгірської селищної ради № 442 від 29.09.2014 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також для визначення площі та місця розташування земельної ділянки в натурі (на місцевості)» ОСОБА_5 і ОСОБА_2 (колишньому співвласнику 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , і відповідно чинному співвласнику 1/4 частини цього ж об`єкта нерухомого майна) було надано дозвіл на розробку технічної документації для надання у спільну сумісну власність земельної ділянки, призначеного для будівництва та обслуговування зазначеного об`єкта нерухомого майна. До цього рішення цією ж радою було внесено зміни рішенням № 98 від 08.09.2016 у вигляді надання дозволу ОСОБА_5 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі 3/4 частки земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , з призначенням для будівництва та обслуговування цього житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами.

13.11.2017 відділом у Міжгірському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0117 площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 . Згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж зазначеної земельної ділянки в натурі (на місцевості) до переліку об`єктів, які розташовані на цій земельній ділянці віднесено: житловий будинок А, літня кухня Б, сарай В, вбиральня Г , колодязь 1, огорожа 2.

Рішенням Міжгірської селищної ради № 269 від 19.04.2018 відмовлено ОСОБА_6 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з кадастровим номером :01:014:0117, виготовленої на громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Рішенням Міжгірської селищної ради № 313 від 13.11.2018 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою від щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також для визначення площі та місця розташування земельної ділянкив натурі (на місцевості)» було надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку зазначеної технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі 3/4 частини земельної ділянки від загальної площі 0,15 га, що знаходиться в межах населеного пункту АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд. Позивачка звертає увагу на те, що не може виготовити цю документацію, бо не є власником земельної ділянки в цілій частині, яка обслуговує житловий будинок і господарські споруди за АДРЕСА_1 .

21.06.2022 ОСОБА_2 зареєструвала право власності на окремий об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивачка вважає, що цей об`єкт є літньою кухнею і в технічному паспорті до житлового будинку АДРЕСА_1 віднесений літерою «Б» до земельної ділянки під житловим будинком АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням Міжгірської селищної ради № 1089 від 10.10.2023 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки» було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,15 га з кадастровим номером :01:014:0117, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на дві окремі ділянки площею 0,0750 га кожна з наступними кадастровими номерами: 212455100:01:014:0161 і :01:014:0162 (відповідно для обслуговування житлових будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 ).

Позивачка вважає, що це рішення ухвалено незаконно, а тому неправомірним є технічна документація із землеустрою щодо поділу вищезазначеної земельної ділянки на дві окремо сформовані вище зазначені земельні ділянки, яка виготовлена ФОП ОСОБА_7 на замовлення відповідачки ОСОБА_2 і внесені до системи Державного земельного кадастру.

Позивачка покликається на технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 (виготовлений відповідачкою ОСОБА_2 ), за яким згідно схеми розташування будівель і споруд конфігурація земельної ділянки, на якій розташований цей житловий будинок частково накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0117, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 . Водночас за змістом довідки № 725 від 26.05.2022, яка видана Міжгірською селищною радою, будинок АДРЕСА_1 розміщено на площі 0,05 га.

З огляду на викладені первісні і уточнені позовні вимоги позивачка покликається на застосування судом положень статей: 21 ч.1, 317, частин 1,2 - 319, 328 частини 1, 2; 355, ч.1 356, частин 1-3 358, 361, 364, 367, 377 Цивільного кодексу України; 120, 152 Земельного кодексу України; ч.3 - 55, 56 закону «Про землеустрій».

Винесені в справі процесуальні рішення згідно з ухвалами Міжгірського районного суду Закарпатської області :

- від 24.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі і призначено підготовче провадження;

- від 06.09.2022 задоволено клопотання сторони відповідачки ОСОБА_2 і витребувано докази;

- від 06.09.2022 задоволено клопотання сторони позивачки ОСОБА_1 і призначено в справі судову будівельно-технічну експертизу та зупинено підготовче провадження в справі на час проведення експертизи;

- від 14.03.2023 відновлено підготовче провадження в справі для розгляду клопотання експерта, надання сторонами додаткових документів і витребування доказів;

- від 30.05.2023 задоволено клопотання експерта і сторони відповідачки про витребування доказів з державного архіву у виді технічної документації по відводу земельної ділянки для будівництва спірного житлового будинку;

- від 10.07.2023 задоволено клопотання сторони позивачки і витребувано докази з ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області про надання копії технічної документації на земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0117;

- від 28.09.2023 задоволено клопотання сторони позивачки про прийняття до розгляду з первісними позовними вимогами доповнені (збільшені) позовні вимоги;

- від 27.10.2023 задоволено клопотання сторони позивачки і прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги (збільшені) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , які зазначені в ухвалі від 27.10.2023; залучено до участі в справі співвідповідачем Міжгірську селищну раду; третьою особою без самостійних вимог ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області;

- від 27.11.2023 матеріали цивільної справи надіслано судовому експерту Колчар В.Д. для проведення призначеної судової будівельно-технічної експертизи, яка призначена ухвалою від 06.09.2022; підготовче провадження і розгляд справи зупинено;

- від 26.04.2024 відновлено провадження в справі і продовжено підготовчий судовий розгляд з призначенням підготовчого судового засідання;

- від 28.05.2024, від 04.06.2024, від 30.09.2024, від 26.05.2025, від 01.07.2025 задоволено клопотання представника (-ів) сторони позивачки про участь в судових засіданнях у режимі відеоконференції;

- від 17.06.2024 постановлено клопотання сторони позивачки про призначення в справі додаткової інженерно-технічної експертизи вирішити на стадії з`ясування обставини справи, дослідження доказів сторін і після дослідження первісного висновку судового експерта;

- від 17.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті;

- від 23.10.2024 задоволено клопотання сторони позивачки, призначено в справі додаткову судову будівельну інженерно-технічну експертизу, зупинено провадження на час проведення цієї експертизи;

- від 28.03.2025 відновлено провадження в справі і призначено судове засідання для продовження судового розгляду справи.

Позиції сторін за змістом процесуальних заяв і в судовому засіданні.

Позивачка і її представники вищезазначені позовні вимоги підтримали, доповнивши їх обґрунтування такими поясненнями. До складу домоволодіння за № 48, окрім житлового будинку та інших господарських споруд, входила й літня кухня, що зафіксовано в судовому рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області, яким визнано право власності на цей будинок у відповідних частках у 2014 році. Сторона позивача вважає, що відповідачка ОСОБА_2 перебудувала літню кухню на житловий будинок, який зареєстровано за № 48 А Міжгірською селищною радою безпідставно. Тому при поділі житлового будинку АДРЕСА_1 в натурі між сторонами відповідно до їх часток в цьому нерухомому майні має бути врахована літня кухня, яку відповідачка ймовірно перебудувала і використовує як житловий будинок, зареєстрований за АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 під час розгляду справи сформувала свою остаточну позицію після доповнених і уточнених позовних вимог сторони позивачки, за якою позовні вимоги заперечила повністю на основі такого обґрунтування цієї позиції.

ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ) народилася в 1966 році. Її батьками були ОСОБА_9 , 1941 р.н., ОСОБА_5 ,1945 р.н. Згідно з рішенням виконкому Міжгірської селищної ради №109 від 28.11.1967 батькові відповідачки було виділено земельну ділянку площею 700 кв. метрів для будівництва нового житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 . У 1968 році батько оформив технічну документацію з відведення земельної ділянки під будівництво і збудував на цій ділянці житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (в подальшому адресу змінено на АДРЕСА_1 ).

У 1991 році поряд із зазначеним будинком, на іншій прилеглій земельній ділянці, відповідачка збудувала власний житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 55,5 кв.м, житловою площею 35,9 кв.м з окремо підведеними комунікаціями, а також збудувала споруди (гараж, вбиральню, господарська будівля).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько відповідачки ОСОБА_9 . Після смерті його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частки спадкового майна у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Після смерті батька відповідачка проживала в літній кухні з сім`єю (чоловіком ОСОБА_10 , 1971 р.н., своїми доньками ОСОБА_11 , 1991 р.н.; ОСОБА_12 , 1993 р.н. і двома онуками ОСОБА_13 , 2016 р.н., ОСОБА_14 , 2016 р.н. З 1991 року відповідачка з чоловіком здійснили переобладнання літньої кухні на житловий будинок, який зареєстрований в подальшому за № 48А, проти чого не заперечували мати відповідачки, а надалі й позивачка.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.03.2014 у справі № 302/235/14-ц визнано право власності відповідачки ОСОБА_2 на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , по спадкуванню після смерті батька ОСОБА_9 , а на частку в розмірі 3/4 зазначеного будинку визнано право власності за мамою ОСОБА_5 (по спадкуванню майна за ОСОБА_9 і визнання права власності на 1/2 частину майна подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_9 батьків відповідачки).

07.05.2014 на підставі зазначеного судового рішення Міжгірське районне управління юстиції зареєструвало право спільної часткової власності ОСОБА_5 і ОСОБА_2 . З метою відновлення меж земельної ділянки площею 0,07 га, призначеної для обслуговування будинку АДРЕСА_1 у межах ділянки, закріпленої в натурі на місцевості у 1968 році ОСОБА_5 звернулась до Міжгірської селищної ради із заявою про надання дозволу на розробку відповідної технічної документації із землеустрою. Рішенням цієї ради № 442 від 29.09.2014 було надано дозвіл відповідачці ОСОБА_2 і її матері ОСОБА_5 на розроблення технічної документації із землеустрою для надання у спільну сумісну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 . Рішенням цієї ж ради № 98 від 08.09.2016 було внесено зміни в рішення № 442 від 29.09.2014 з викладенням його в такій редакції: «надати дозвіл ОСОБА_5 , мешканці АДРЕСА_1 , на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж 3/4 частини земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в межах населеного пункту в АДРЕСА_1 , - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Під час розгляду справи № 302/226/22 відповідачці ОСОБА_2 стало відомо, що ТОВ «Експерт» на підставі договору № 2 від 05.01.2016 розробило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_5 і ОСОБА_2 . Однак відповідачка ОСОБА_2 таку технічну документацію не замовляла, договір про це не підписувала і не підписувала акт погодження меж, інші документи в цій документації. Підписи від імені відповідачки ОСОБА_2 поставлені невідомою особою. Окрім цього, зазначене землевпорядне підприємство без відома відповідачки, а також всупереч рішенню виконкому Міжгірської селищної ради № 109 від 28.11.1967 (зміст зазначений вище) розробило технічну документацію не на площу 0,07 га, а на площу 0,15 га. Натомість в рішеннях цієї ж ради № 442 від 29.09.2014 і № 98 від 08.09.2016 площі земельної ділянки не зазначались. Водночас з відомостей ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області, наданих на ухвалу суду, у справу надано інформацію, що 13.11.2017 на підставі технічної документації із землеустрою, розробленої ТОВ «Експерт» та заяви ОСОБА_5 відділ у Міжгірському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області за номером ЗВ-017 здійснив державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,15 га з присвоєнням кадастрового номера :01:014:0117 із зазначенням, що ця ділянка є комунальною власністю.

29.11.2017 на підставі договору дарування з реєстровим номером 335, посвідченого приватним нотаріусом Дунаєвою О.І., ОСОБА_5 подарувала свою частку у праві власності на будинок АДРЕСА_1 позивачці ОСОБА_1 .

Рішенням Міжгірської селищної ради № 269 від 19.04.2018 відмовлено ОСОБА_1 в затвердженні документації із землеустрою та наданні її у власність 3/4 частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0117.

21.06.2022 на підставі технічного паспорта ТІ01:3293:6015:1596:3732, розробленого ФОП ОСОБА_15 22.05.2022 і довідки Міжгірської селищної ради № 725 від 26.05.2022 ОСОБА_2 як забудовник, яким завершено будівництво до 05.08.1992 зареєструвала право власності на будинок АДРЕСА_1 .

30.09.2022 відповідачка ОСОБА_2 дізналась, що земельну ділянку під належним їй житловим будинком АДРЕСА_1 було включено до складу земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0117.

17.10.2022 з метою закріплення в натурі (на місцевості) меж окремих земельних ділянок за житловими будинками АДРЕСА_3 та подальшої їх передачі у власність відповідачка звернулась до селищної ради із заявою надати їй дозвіл на поділ земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :01:014:0117 площею 0,15 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд на дві автономні земельні ділянки у межах фактичного їх використання, а саме :

- земельну ділянку площею 0,07 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 (співвласники ОСОБА_1 3/4 частини, ОСОБА_2 1/4 частини);

- земельну ділянку площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_2 ).

15.11.2022 комісія Міжгірської селищної ради оглянула дворогосподарства АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 і встановила, що вони відмежовані стаціонарною (металевою і частково дерев`яною огорожею). До складу домоволодінь входять: за номером 48 - житловий будинок, сарай (капітальна господарська будівля), колодязь, вбиральня; за номером 48А житловий будинок, гараж, вольєр для тварин, сарай (капітальна господарська будівля), вбиральня; будинки мають спільний двір для заїзду на автономні дворогосподарства. Комісія запропонувала сторонам здійснити поділ земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 212455100:01:014:0117.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (мама відповідачки і бабуся позивачки).

Згідно з рішенням Міжгірської селищної ради №1089 від 20.06.2023 ОСОБА_2 отримала дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0117 на дві окремі земельні ділянки площами по 0,0750 га кожна. На підставі цього рішення ФОП ОСОБА_7 виготовила відповідну технічну документацію і 09.08.2023 в Державному земельному кадастрі було зареєстровано земельні ділянки, призначені для обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд з такими кадастровими номерами : :01:014:0161 площею 0,0750 га за будинком АДРЕСА_1 ; :01:014:0162 площею 0,0750 га за будинком АДРЕСА_1 .

На основі вище викладеного відповідачка вважає, що будинки АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 є окремими об`єктами нерухомості, а тому позовні вимоги заперечує повністю з підстав недоведеності, надуманості, неправильного обрання способу захисту свого права і покликається на захист судом своїх прав згідно з статтею 41 Конституції України (недопущення втручання в мирне володіння майном, протиправність позбавлення права власності) і просить суд застосувати положення статей 317, 321, 182, 392 Цивільного кодексу України.

Співвідповідач Міжгірська селищна рада надала в справу письмові пояснення, що зводяться до такого:

- ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.06.2024 № 303549463;

- за змістом технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ФОП ОСОБА_15 , зареєстрованого в ЄДЕССБ за номером ТІ01:3293-6015-1596-3732, житловий будинок з господарськими будівлями, розташованими в АДРЕСА_1 , був завершений будівництвом у 1991 році;

- ОСОБА_2 також є власником 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами розташованими в АДРЕСА_1 , згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.05.2014 № 21325015. Це право власності набуте в порядку спадкування за майном батька ОСОБА_9 у відповідності до рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.03.2014 у справі № 302/235/14-ц;

- за змістом архівного витягу № 57/01-12 від 22.08.2022, виданим Державним архівом Закарпатської області, згідно з рішенням Міжгірської селищної ради № 109 від 28.11.1967 ОСОБА_9 (батькові ОСОБА_2 і відповідно дідові ОСОБА_1 ) було виділено земельну ділянку площею 700 кв. метрів для будівництва нового житлового будинку по АДРЕСА_2 ; на підставі зазначеного рішення ОСОБА_9 розробив технічну документацію для відводу земельної ділянки під будівництво;

- ОСОБА_1 є власником житлового будинку і господарських споруд, розташованими по АДРЕСА_1 у розмірі 3/4 частини на підставі договору дарування № 335 від 29.11.2017, посвідченого державним нотаріусом Міжгірської нотаріальної контори, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відчужила на користь ОСОБА_1 належні дарувальнику 3/4 частини зазначеного нерухомого майна;

- житлові будинки АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :01:014:0117, що мала площу 0,15 га комунальної власності з призначенням для обслуговування житлових будинків і господарських споруд. З огляду на те, що кожне дворове господарство окремо одне від одного використовує відгороджені частини цієї земельної ділянки селищна рада констатувала усталений розподіл на місцевості меж фактичного використання землекористування між цими дворовими господарствами за номерами АДРЕСА_3 .

Враховуючи те, що сторонами не надано земельно-кадастрової документації, за допомогою якої можна було б відновити межі земельних ділянок, призначених для будівництва і обслуговування житлових будинків АДРЕСА_3 , депутатами Міжгірської селищної ради з метою вирішення спору між сторонами ухвалено здійснити поділ земельної ділянки кадастровий номер :01:014:0117 відповідно до положень статті 107 Земельного кодексу України (враховано здійснення сторонами фактичного використання земельних ділянок), - виділено кожній стороні однакову площу по 0,0750 га.

Міжгірська селищна рада також просить суд узяти до уваги висновок додаткової судової будівельної інженерно-технічної експертизи.

Третя особа без самостійних вимог ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області не надала в справу письмових пояснень по суті спору, обмежившись виконанням ухвали суду про надання доказів у виді копії технічної документації, розробленої на земельну ділянку з кадастровим номером 01:014:0117.

Встановлені судом обставини

ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ) народилася в 1966 році. Її батьками були ОСОБА_9 , 1941 р.н., ОСОБА_5 , 1945 р.н. ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ) є внучкою ОСОБА_5 і ОСОБА_9 .

Згідно з рішенням виконкому Міжгірської селищної ради №109 від 28.11.1967, яке було затверджено рішенням виконкому Міжгірської районної ради № 309 від 26.12.1967, а також на підставі акта відведення від 25.12.1967 і договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, укладеного забудовником ОСОБА_9 і представником виконкому Міжгірської селищної ради 10.01.1968, - ОСОБА_9 було виділено земельну ділянку площею 700 кв. метрів для будівництва нового житлового будинку площею 85,84 кв.м і сараю за адресою: АДРЕСА_2 . У 1968 році ОСОБА_9 оформив у технічному бюро при інженері-архітекторі Міжгірського району технічну документацію з відведення земельної ділянки під будівництво і збудував на цій ділянці житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (у подальшому адресу змінено на АДРЕСА_1 ).

У 1991-1992 роках поряд із зазначеним будинком, на прилеглій земельній ділянці, відповідачка ОСОБА_2 з чоловіком збудувала власний житловий будинок, який зареєстрований за АДРЕСА_1 загальною площею 55,5 кв. м, житловою площею 35,9 кв.м з окремо підведеними комунікаціями, а також збудувала споруди (гараж, вбиральню, господарська будівля). У зазначеному будинку відповідачка з чоловіком і дітьми проживали з часу спорудження домоволодіння. ОСОБА_2 фактично проживає за зазначеною адресою станом на час розгляду справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько відповідачки ОСОБА_9 . Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.03.2014 у справі № 302/235/14-ц визнано право власності відповідачки ОСОБА_2 на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , по спадкуванню після смерті батька ОСОБА_9 , а на частку в розмірі 3/4 частини зазначеного будинку визнано право власності за мамою ОСОБА_5 (по спадкуванню майна за ОСОБА_9 і визнання права власності на 1/2 частини майна подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_9 батьків відповідачки).

07.05.2014 на підставі зазначеного судового рішення Міжгірське районне управління юстиції зареєструвало право спільної часткової власності ОСОБА_5 і ОСОБА_2 . З метою відновлення меж земельної ділянки площею 0,07 га, призначеної для обслуговування будинку АДРЕСА_1 у межах ділянки, закріпленої в натурі на місцевості у 1968 році ОСОБА_5 звернулась до Міжгірської селищної ради із заявою про надання дозволу на розробку відповідної технічної документації із землеустрою. Рішенням цієї ради № 442 від 29.09.2014 було надано дозвіл відповідачці ОСОБА_2 і її матері ОСОБА_5 на розроблення технічної документації із землеустрою для надання у спільну сумісну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 . Рішенням цієї ж ради № 98 від 08.09.2016 було внесено зміни в рішення № 442 від 29.09.2014 з викладенням його в такій редакції: «надати дозвіл ОСОБА_5 , мешканці АДРЕСА_1 , на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж 3/4 частини земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в межах населеного пункту в АДРЕСА_1 , - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У зазначених рішеннях не зафіксовано орієнтовну площу земельної ділянки, яка обслуговуватиме житловий будинок і господарські споруди за зареєстрованим № 48.

ТОВ «Експерт» на підставі договору № 2 від 05.01.2016 розробило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_5 і ОСОБА_2

13.11.2017 на підставі технічної документації із землеустрою, розробленої ТОВ «Експерт» та заяви ОСОБА_5 відділ у Міжгірському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області за номером ЗВ-017 здійснив державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,15 га з присвоєнням кадастрового номера :01:014:0117 із зазначенням, що ця ділянка є комунальною власністю.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечила підписання договору з ТОВ «Експерт» та підписи від її імені в зазначеній вище документації і покликається на те, що ОСОБА_5 ймовірніше діяла від свого імені і від її імені, не узгодивши з нею зазначені документи. Доказів цієї позиції відповідачки в справу не подано.

29.11.2017 на підставі договору дарування з реєстровим номером 335, посвідченого приватним нотаріусом Дунаєвою О.І., ОСОБА_5 подарувала свою частку у праві власності на будинок АДРЕСА_1 позивачці ОСОБА_1 , 1990 р.н. За змістом зазначеного договору власник відчужила 3/4 частини житлового будинку, що в цілому мав корисну площу 66,55 кв.м, житлову площу 51, 07 кв.м. Договором також зафіксовано, що відчужуваний житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,15 га з кадастровим номером :01:014:0117, яка призначена для його обслуговування і не приватизована, що стверджується довідкою Міжгірської селищної ради № 02-11/471 від 05.10.2017 (пункти 1.2, 3.12 договору дарування).

Рішенням Міжгірської селищної ради № 269 від 19.04.2018 відмовлено ОСОБА_6 в затвердженні документації із землеустрою, яка виготовлена на громадян ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , та наданні її у власність 3/4 частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0117.

Рішенням Міжгірської селищної ради № 313 від 13.11.2018 за заявою ОСОБА_16 , мешканки АДРЕСА_1 , надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) 3/4 частини земельної ділянки від загальної площі, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зазначена технічна документація не затверджувалась селищною радою ні в інтересах і за заявами ОСОБА_5 (колишнього співвласника житлового будинку), ні в інтересах нового співвласника житлового будинку ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_16 ), ні в інтересах співвласника ОСОБА_2 .

21.06.2022 на підставі технічного паспорта ТІ01:3293:6015:1596:3732, розробленого ФОП ОСОБА_15 22.05.2022 і довідки Міжгірської селищної ради № 725 від 26.05.2022 ОСОБА_2 як забудовник, яким завершено будівництво до 05.08.1992, зареєструвала право власності на будинок АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 47160228 від 21.06.2022 на підставі рішення державного реєстратора Галай В.В. індексний номер 63979522 від 24.06.2022, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120). До зазначеного об`єкту нерухомого майна входить житловий будинок загальною площею 55.3 кв.м, житловою площею 35.9 кв.м з господарською будівлею, вбиральнею, гаражем.

15.11.2022 комісія Міжгірської селищної ради оглянула дворогосподарства № 48, АДРЕСА_1 і встановила, що вони відмежовані стаціонарною (металевою і частково дерев`яною огорожею). До складу домоволодінь входять: за номером 48 - житловий будинок, сарай (капітальна господарська будівля), колодязь, вбиральня; за номером 48А житловий будинок, гараж, вольєр для тварин, сарай (капітальна господарська будівля), вбиральня; будинки мають спільний двір для заїзду на автономні дворогосподарства. Комісія запропонувала сторонам здійснити поділ земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 212455100:01:014:0117.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (мама відповідачки і бабуся позивачки).

Згідно з рішенням Міжгірської селищної ради №1089 від 20.06.2023 ОСОБА_2 отримала дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0117 на дві окремі земельні ділянки площами по 0,0750 га кожна. На підставі цього рішення ФОП ОСОБА_7 виготовила відповідну технічну документацію і 09.08.2023 в Державному земельному кадастрі було зареєстровано земельні ділянки, призначені для обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд з такими кадастровими номерами : :01:014:0161 площею 0,0750 га за будинком АДРЕСА_1 ; :01:014:0162 площею 0,0750 га за будинком АДРЕСА_1 .

Згідно з висновком судової будівельної інженерно-технічної експертизи № 582/09-22 від 19.04.2024, складеного експертом ОСОБА_17 , - надано такі підсумкові висновки :

- ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 станом на час складання висновку становить 950133, 08 гривень;

- розподіл зазначеного житлового будинку відповідно до часток співвласників 3/4 ОСОБА_1 , 1/4 - ОСОБА_2 або з незначним відхиленням від цих ідеальних часток здійснити неможливо через незначну частку, що припадає на ОСОБА_2 зазначений житловий будинок визнано експертом неподільним майном. У зв`язку з неподільністю зазначеного житлового будинку не підлягають розподілу і всі надвірні споруди і господарські будівлі, що відносяться до цього житлового будинку;

- дослідження з питання відповідності державним будівельним нормам щодо жилих приміщень будівлі літньої кухні, яка позначена в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 під літерою Б, експертом не проводилось, бо таку будівлю до огляду не було представлено стороною позивача.

Вказана під час проведення огляду експертом в рамках цієї експертизи позивачкою ОСОБА_1 будівля фактично є житловим будинком відповідачки ОСОБА_2 , який розташований за адресою АДРЕСА_1 , технічна документація на домоволодіння АДРЕСА_1 із земельною ділянкою площею 0.15 га не містила картографічного матеріалу як складової технічної документації щодо відведення земельної ділянки під будівництво цього домоволодіння в 60-х роках минулого століття;

-вартість грошової компенсації, яку належить сплатити позивачці ОСОБА_1 відповідачці ОСОБА_2 у зв`язку з неможливістю виділити в натурі 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , - становить 237533,27 грн.;

- у зв`язку з неможливістю поділити в натурі житловий будинок відповідно до ідеальних частко в розмірах 3/4 і 1/4 або ж з незначним відхиленням від цих часток та відсутністю картографічних матеріалів щодо розташування всіх споруд і будівель, що відносяться до домоволодіння АДРЕСА_1 , експертом визнано неможливим визначення сторонами порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Експертом також констатовано, що між сторонами склався порядок користування спірною територією, на якій сформовано дві земельні ділянки з кадастровими номерами 212455100:01:014:0162 та :01:014:0161, перша з яких відноситься до домоволодіння АДРЕСА_1 , де проживає позивачка ОСОБА_1 , друга до домоволодіння АДРЕСА_1 , де проживає відповідачка ОСОБА_2 , а тому порядок користування сторонами спірною територією є можливим в межах сформованих новоутворених земельних ділянок.

Згідно з висновком додаткової судової будівельної інженерно технічної експертизи № 726/11-24 від 25.03.2025, складеної експертом Колчар В.Д., надано такі підсумкові висновки :

- будівля за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за власником ОСОБА_2 , загалом може бути житловим. За складом та іншими параметрами, в тому числі й параметрами площі, ширини приміщень, а також освітленості та інсоляції, параметри цієї будівлі відповідають вимогам, що ставились до житлових будинків згідно з положеннями нормативних документів, що були чинними станом на період будівництва цієї будівлі, який зазначено в Технічному паспорті від 22.05.2022. 1991 рік, - положеннями пп. 1.2, 1.3, 2.7 СНиП 2.08.01-89. Не відповідає нормативному показнику, передбаченому пунктом 1.1 СНиП 2.08.01-89, тільки параметр висоти житлових приміщень: замість 2,5 м фактична висота житлових приміщень становить від 2,23 до 2,26 м. Вказана будівля має три житлові кімнати, а також необхідні підсобні приміщення: кухня, суміщений санвузол та два коридори. Всі житлові приміщення та кухня є опалювальними, мають природне освітлення та відповідають вимогам інсоляції. Будівля оснащена повним набором електропостачання, водопостачання, каналізації, опалення та газопостачання. Наявний перелік їх є достатнім для забезпечення нормальних умов для проживання. Всі елементи інженерних мереж є справними і функціонують відповідно до свого призначення;

- внутрішні площі у будинку по АДРЕСА_1 , що розташовується на земельній ділянці з кадастровим номером :01:014:0161, а також конфігурація, розташування (планування) та призначення приміщень цього будинку, відповідають експлікації приміщень будинку та відомостям про його характеристику, що зазначені в Технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (інвентарна справа №124/05/22) від 22.05.2022, складеному інженером інвентаризатором фізичною особою-підприємцем ОСОБА_18 . Зовнішні проміри господарських будівель по АДРЕСА_1 , що розташовуються на земельній ділянці з кадастровим номером :01:014:0161, а також технічні характеристики їх елементів, за виключенням конструкції підлоги в будівлі під літ. «Г» «гараж», відповідають вказаним в Технічному паспорті. Конструкція підлоги в будівлі літ.«Г» «гараж» фактично є не ґрунтовою, як це зазначено у вказаному Технічному паспорті, а дощатою. Також встановлено, що огорожні елементи в передній частині домоволодіння по АДРЕСА_1 , які фактично є установленими, в графічній частині цього Технічного паспорту є зображеними, а в текстовій частині (таблицях та описах) - ні. Визначити, чи відповідає дата забудови будинку по АДРЕСА_1 , яка зазначена в Технічному паспорті від 22.05.2022, що був виготовлений інженером-інвентаризатором фізичною особою-підприємцем ОСОБА_18 , в рамках будівельно-технічної експертизи неможливо. Дата будівництва в рамках будівельно-технічної експертизи може бути визначена виключно по документах: договорах підряду, актах приймання виконаних робіт тощо. В матеріалах такі документи відсутні, і під час огляду експерту було повідомлено, що такі документи при будівництві вказаного будинку по АДРЕСА_1 , та будівництві належних до цього будинку будівель і споруд не складались. Встановити дату будівництва будинку іншим способом, аніж по наявних документах, дати будівництва об`єктів не пов`язані з проведенням будівельно-технічної експертизи. Такі дослідження проводяться тільки в археології з метою визначення віку будівель, споруд і інших об`єктів (субстанцій тощо), і здійснюються вони виключно тільки спеціалізованими організаціями. Експерту такі організації не відомі. Датою будівництва всіх будівель і споруд по Технічному паспорту від 22.05.2022, що виготовлений інженером-інвентаризатором фізичною особою-підприємцем ОСОБА_15 , зазначено 1991 рік;

- найменування і характеристики господарських будівель будинку АДРЕСА_1 , які станом на час проведення оглядів в рамках даної експертизи розташовуються на земельній ділянці з кадастровим номером :01:014:0161, загалом відповідають найменуванням і характеристикам, що зазначені на ці господарські будівлі в Технічному паспорті від 22.05.2022, виготовленому інженером-інвентаризатором фізичною особою-підприємцем ОСОБА_18 . Виключенням є конструкція підлоги гаражу літ. «Г», яка фактично є не ґрунтовою, як це зазначено у вказаному Технічному паспорті, а дощатою, а також огорожні елементи в передній частині, які фактично є установленими і зображеними в графічній частині цього Технічного паспорту, але в текстовій частині цього Технічного паспорту (таблицях та описах) не означені. Що стосується дати будівництва цих будівель і споруд, то, як і у випадку з житловим будинком, який в Технічному паспорті від 22.05.2022 позначено літ. «А», таке питання в рамках будівельно-технічної експертизи можна дослідити тільки на підставі документів. Недокументальні способи визначення дати будівництва об`єктів не пов`язані з проведенням будівельно-технічної експертизи. Вони можуть бути предметом іншого виду експертизи. Що стосується дати будівництва цих будівель і споруд, то, як і у випадку з житловим будинком, який в Технічному паспорті від 22.05.2022 позначено літ. «А», таке питання в рамках будівельно-технічної експертизи можна дослідити тільки на підставі документів. Недокументальні способи визначення дати будівництва об`єктів не пов`язані з будівельно-технічною експертизою. Вони можуть бути предметом іншого виду експертизи;

- ринкова вартість будинку з наявними господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час складання висновку (без урахування ПДВ) складає: 1 060 577,00 грн.

Оцінивши зміст позовних вимог, встановлені обставини, подані в справу докази, доводи сторін і їх представників, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України передбачено: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено: право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 328 ЦК України передбачає: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч.1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи в дробовому вираженні.

Відповідно до ч.ч.1-3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з статтею 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.1 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до вимог 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Правовий режим спільної часткової власності визначено главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено способи захисту прав на земельні ділянки, а саме : визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з статтею 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Із встановлених обставин видно, що предметом спору між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є поділ житлового будинку АДРЕСА_1 між ними як співвласниками цього майна відповідно до ідеальних часток 3/4 і 1/4 у натурі, тобто такий розподіл, який дає можливість володіти, користуватися і розпоряджатися своїм відокремленим нерухомим майном за цільовим призначенням жиле домоволодіння як автономне житло. Сторони не дійшли між собою згоди з приводу поділу чи виділу часток у їх спільному майні житловому будинку АДРЕСА_1 . Натомість судовий експерт надав у справу категоричний висновок, що такий поділ є технічно неможливим, бо спірний житловим будинок АДРЕСА_1 є неподільним майном відповідно до розмірів ідеальних часток співвласників цього будинку або ж з незначним відхиленням від цих часток.

Стаття 364 ЦК України передбачає:

- співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності;

- якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки;

- компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою;

- право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання;

- у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації;

- договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Стаття 365 ЦК України передбачає:

- право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї;

- суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно з статтею 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23.04.2025 у справі № 357/3145/20 надала такі правові позиції :

- аналіз статті 361 ЦК України дозволяє зробити висновок, що об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не є тотожним розпорядженню частиною майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному зі співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна;

- частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації;

- відповідно до статті 364ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації;

- відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу;

- порядок поділу спільного майна встановлено у статтях 367 та 372 ЦК України;

- так, статтею 367 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється;

- за статтею 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється;

- за змістом частини третьої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу з нього частки формується нова реєстраційна справа з відкриттям відповідного розділу в Державному реєстрі прав.

У цій же справі надано такі обов`язкові для застосування правові висновки:

- у результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному із співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень - також з врахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК, частини першої статті 50 Житлового кодексу України;

- поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається;

- із цього також можна зробити висновок, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві;

- натомість за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому, за бажанням, можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку;

- винятком із цього правила є випадки, коли всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу майна. У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється;

- поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась;

- оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо);

- у тих випадках, коли в результаті поділу співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13;

- при цьому, вирішуючи питання поділу спільного майна або виділення частки з нього, суди повинні пам`ятати, що визначальним для цього є не усталений співвласниками порядок користування будинком, а розмір їх часток та технічна можливість поділу будинку відповідно до цих часток;

- крім того, слід пам`ятати, що згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників;

- отже, добудови, прибудови або будь-які поліпшення житлового будинку, які зробив один із його співвласників без згоди іншого (інших), не можуть впливати на розмір часток співвласників при поділі цього будинку, а відтак і їх вартість, проте, якщо це технічно можливо, залишаються у володінні того, хто їх збудував.

Суд відхиляє доводи сторони позивача про те, що відповідачка ймовірно перебудувала господарську будівлю у вигляді літньої кухні, яка ймовірно була збудована її батьками та обладнала цю будівлю під житло, а тому ця будівля має бути включена до складу домоволодіння АДРЕСА_1 , тобто має бути предметом поділу (виділу) 1/4 частки з житлового будинку АДРЕСА_1 і всіх господарських споруд, будівель. Покликання сторони позивачки на те, що під час оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 по спадкуванню за судовим рішенням (реквізити зазначені вище), яким власниками житлового будинку і господарських будівель була визнано ОСОБА_2 і ОСОБА_5 у відповідних частках, - у матеріалах цієї справи досліджувались документи в технічному паспорті КП «Міжгірське БТІ» і в описі переліку об`єктів цього домоволодіння міститься запис про будівлю «літня кухня», суд відхиляє, бо цей запис не підтверджений деталізацією опису цього об`єкта. Зазначений документ складений на замовлення ОСОБА_5 в 2013 році. Натомість датою спорудження житлового будинку і господарських споруд зафіксовано відповідно 1965, 1968 як роки побудови. Деталізованого опису (експлікації) і місця розташування цієї будівлі, плану забудови на земельній ділянці цей технічний паспорт не містить. Окрім цього, технічна документація, яка була виготовлена забудовником житлового будинку АДРЕСА_1 , себто ОСОБА_9 як дозвіл будівництво, не містить взагалі посилання про наданий дозвіл на спорудження літньої кухні (зазначено тільки господарська будівля сарай). Тому до цієї обставини суд не може застосувати положення, передбачені ч.4 статті 82 ЦПК України. Ці доводи також не підтверджені іншими належними, достовірними і достатніми доказами.

Натомість обставина, що житловий будинок АДРЕСА_1 , який споруджений і зареєстрований за ОСОБА_2 , є колишньою перебудованою літньою кухнею, що як господарська будівля була складовою домоволодіння АДРЕСА_1 , а змістом технічного паспорту, складеного КП «Міжгірське БТІ» в 2013 році, - спростована змістом підсумкових висновків судових експертиз, які ініційовані саме стороною позивача.

Обставинам справи встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 , фактично є окремими об`єктами нерухомого майна, що відносяться до житлових будинків з господарськими будівлями і спорудами. Ці об`єкти розташовані на окремих земельних ділянках, з призначенням для будівництва індивідуальних житлових будинків з господарськими будівлями і спорудами, що мають відведену площу в розмірах по 750 кв. метрів кожна. Зазначені домоволодіння мають всі ознаки автономного індивідуального житла : мають вищезазначену обслуговуючу територію, яка огороджена сторонами відповідно до споруджених ними капітальних огорож; обладнані автономним електричним, газовим постачанням з відповідним обліком спожитої енергії підприємствами постачальниками цих послуг, укладеними договорами, розробленою технічною документацією, будівельними паспортами. Також має місце обладнаний вхід і заїзд на земельні ділянки, які використовується сторонами для обслуговування житлових будинків і господарських споруд. Зазначені ознаки, встановлені строки ймовірної забудови житлових будинків (кінець 60-х років минулого століття - № 48, початок 90-х років - АДРЕСА_1 ) стверджують усталеність цих забудов і фактичного їх використання сторонами за цільовим призначенням. Ці об`єкти нерухомого майна за своїми ознаками ідентифіковані органом місцевого самоврядування, судовим експертом саме як житло у вигляді житлових будинків (садиб), що відповідає положенням статей 379-381 ЦК України.

З приводу спору між сторонами щодо користування і приналежності земельних ділянок, а також рішень Міжгірської селищної ради щодо статусу і приналежності земельних ділянок, що обслуговують житлові будинки і господарські споруди № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 суд вважає, що зазначений орган дійшов правильного висновку про передачу сторонам земельних ділянок у власність для обслуговування цих житлових будинків шляхом рівного поділу земельної ділянки загальною площею 0,15 га, яка була зареєстрована Міжгірською селищною радою саме з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлових будинків. Адже ні попередній співвласниця 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , ні наступна власниця цієї частки ОСОБА_1 , ні співвласниця частки 1/4 цього ж будинку ОСОБА_2 та власниця житлового будинку АДРЕСА_1 не дійшли згоди щодо поділу цієї земельної ділянки.

Стаття 107 Земельного кодексу України передбачає: основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Отже, Міжгірська селищна рада прийняла вище зазначене рішення, виходячи саме з усталеного і тривалого використання сторонами зазначених земельних ділянок для обслуговування житлових будинків і господарських споруд та відсутності згоди між сторонами щодо відновлення цих меж землевпорядними документами за відповідними розмірами площ цих ділянок.

Стаття 3 Цивільного кодексу України, передбачає, поряд з іншими, такі засади цивільного законодавства: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд також дійшов переконання, що позивачка, захищаючи своє право як співвласника спільного майна шляхом припинення частки іншого співвласника за вимогою до суду винести рішення про припинення спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , - обрала неналежний спосіб захисту, сформувавши в справі зазначені вище позовні вимоги не у відповідності до цивільного законодавства.

Суд констатує, що задоволення позовних вимог матиме явні ознаки неправомірного і непропорційного втручання в право власності, яке належить відповідачці.

З огляду на вище встановлені обставини і викладене обґрунтування, суд дійшов переконання, що позивачка не довела свої позовні вимоги відповідно до положень цивільного і земельного закону та статті 81 ч.1 ЦПК України. Натомість відповідачка запереченнями позову і покликанням на подані в справу докази повністю спростувала позовні вимоги.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст.273 ЦПК України.

Повне рішення складено 17.11.2025.

Суддя В. П. Кривка