Справа №464/7906/25
пр № 2/464/3356/25
У Х В А Л А

18 листопада 2025 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Шашуріна Г.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

у с т а н о в и л а:

Адвокат Воробей О.В. від імені та в інтересах позивача через підсистему «Електронний суд» звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в якій просить стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2025 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Оглянувши матеріали позовної заяви, суддя дійшла наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (ч.1 ст.28 ЦПК України).

У ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місцем проживання є житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

За положеннями ст.4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» Єдиний державний демографічний реєстр, зокрема, використовується для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи.

Декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою. Особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування) ст.ст.3, 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Ураховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок декларування/реєстрації як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.

За відповідями з Єдиного державного демографічного реєстру від 17 листопада 2025 року, отриманими у порядку ч.8 ст.187 ЦПК України: позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

З урахуванням наведеного дана справа не підсудна Сихівському районному суду м.Львова.

Як регламентовано ч.9 ст.187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст.31 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведених норм, фактичних обставин та спірних правовідносин, які виникли між сторонами, відсутні передбачені законом підстави для розгляду даної справи Сихівським районним судом м.Львова, відтак таку слід передати за територіальною підсудністю до Мостиського районного суду Львівської області.

Також слід брати до уваги вимоги ст.378 ЦПК України, за якими судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності). Як виснував Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 752/22030/18 недотримання правил територіальної підсудності є безумовною та достатньою правовою підставою для скасування судового рішення.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст.31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст.32 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.31, 258-261, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и л а:

Передати цивільну справу № 464/7906/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за територіальною підсудністю до Мостиського районного суду Львівської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів, згідно з вимогами ст.ст.351-356 ЦПК України.

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч.3 ст.31 ЦПК України).

Повне судове рішення складено та підписано 18 листопада 2025 року.

Суддя Галина ШАШУРІНА