"18" листопада 2025 р.
Справа №150/806/25
Провадження по справі №2/150/349/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Савковій С.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Чернівецького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, до досягнення дитиною двадцяти трьох років, вказуючи на те, що повнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом другого курсу денної форми навчання медико психологічного факультету за спеціальністю «227-Терапія та реабілітація (спеціалізація 227.01 Фізична терапія, бакалавр) Буковинського державного медичного університету.

Позивач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, свої вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Відповідачем ОСОБА_2 позовні вимоги визнаються в повному обсязі та не заперечується проти задоволення позовних вимог, що стверджується його відзивом на позовну заяву, просить розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на таке.

Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбних відносинах із ОСОБА_2 , шлюб між якими розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 16.11.2010 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 11).

За період перебування у шлюбних відносинах у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повнолітня ОСОБА_4 являється студенткою другого курсу денної форми навчання медико психологічного факультету за спеціальністю «227-Терапія та реабілітація (спеціалізація 227.01 Фізична терапія, бакалавр) Буковинського державного медичного університету, про що свідчить довідка, видана вище вказаним навчальним закладом від 18.09.2025, №940. Термін навчання у вище вказаному навчальному закладі з 01.09.2025 по 31.08.2026 (а.с. 10).

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що не здатна в повній мірі матеріально забезпечувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, оскільки, це потребує особистих додаткових зусиль для забезпечення матеріального рівня для гідного розвитку і існування.

Таким чином, судом встановлено, що повнолітня донька сторін ОСОБА_4 , яка перебуває на повному утриманні матері ОСОБА_1 , потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а продовжує навчання.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися.

Отриманих ОСОБА_1 доходів недостатньо для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що йому заборонено працювати відповідною лікарською комісією, останнім суду не представлено, відтак, суд вважає, що ОСОБА_2 , як батько ОСОБА_4 , не позбавлений можливості матеріально забезпечувати на рівні з матір`ю повнолітню доньку, яка продовжує навчання, тобто може працювати та сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки.

Крім того, доказів того, що відповідач приймає участь в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суду не представлено.

Оскільки, відповідач може надавати матеріальну допомогу, але в повній мірі не приймає участі в матеріальному утриманні повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, то суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі1/4 усіх видів заробітку, відповідно до приписів ч.3 ст.181 СК України, якою встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст.199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України).

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України).

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024, №4059-IX затверджено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Враховуючи, що право повнолітньої доньки сторін ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька відповідача ОСОБА_2 порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов - підлягає задоволенню, так як обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, які б спростували доводи позивача, що викладені ним у позовній заяві, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Частиною1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а вразі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду із зазначеним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки, позивач звільнена від його сплати.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір, ставка якого діяла станом на час звернення з позовом до суду (16.08.2024), тобто, в сумі 1211 грн. 20 коп.

На підставі наведеного, ст., ст.182, 183, 191, 199, 200 СК України та керуючись ст., ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 141, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274-279, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: місце реєстрації - АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на день сплати аліментів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 16.10.2025 і до 31.08.2026, тобто до припинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчання у навчальному закладі Буковинському державному медичному університеті, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років у випадку навчання. У разі припинення ОСОБА_4 навчання у навчальному закладі, стягнення аліментів на її утримання припинити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір, від сплати якого при зверненні із позовом звільнено позивача ОСОБА_1 , у розмірі 1211 (однієї тисячі двохсот одинадцяти) гривень 20 копійок.

Рішення суду про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка, який продовжує навчання, - допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 03.04.2014 Чернівецьким РС УДМС України у Вінницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації згідно відомостей ЄДДР- АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_4 .

СУДДЯ: Л.П. ЦИМБАЛЮК