Справа № 589/3085/25
Провадження № 2/589/1907/25
30 жовтня 2025 рокум. Шостка
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Темірова Ч.М.,
за участю секретаря судового засідання Глоба С.А.,
за участю представника позивача адвоката Зарубайко П.І. в режимі відеоконференції,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бриня Авто», про захист прав споживачів,
Стислий виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 (далі - позивач)від імені якого на підставі ордеру АІ №1937653 діє представник адвокат Зарубайко Петро Іванович, звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бриня Авто» (далі- відповідач) про захист прав споживачів, у якій просить стягнути з відповідача 3 % пені за кожен день прострочення поставки товару до моменту виконання рішення (сплати пені), але не менше 47 662,50 грн та судові витрати.
Таким чином, претензії які були направлені позивачем, залишись поза увагою та без вирішення стороною відповідача, тому ОСОБА_1 покликаючись на вимоги закону про виконання зобов`язання та ч. 5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів, у порядку ч. 10-11 статті 265 ЦПК України, просить стягнути з відповідача 3 % пені за кожен день прострочення поставки товару до моменту виконання рішення (сплати пені), але не менше 47 662,50 грн із розрахунку проведеного станом на 06.07.2025 року.
Позивач у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Зарубайко П.І. у судовому засіданні просив розгляд справи проводити без участі позивача. Представник позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст.280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Процесуальні дії у справі.
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області своєю ухвалою від 09.07.2025 відкрив провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, дійшов такого висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Відповідно до умов договору, комітент доручає, а комісіонер зобов`язується від свого імені, але за рахунок та в інтересах комітента здійснити правочин з надання послуг щодо підбору, придбання та розмитнення автотранспортного засобу, п. 1.1. договору.Комісіонер після оплати комітентом виграного лоту відповідно до п. 2.3. договору забезпечує доставку товару наземним вантажним транспортом з торгівельного майданчика аукціону на територію України третіми сторонами, п. 1.4. договору.
Строк поставки товару визначається сторонами відповідно до розумних термінів на здійснення поставки щодо аналогічних товарів, але не може перевищувати 6 (шести) місяців, п. 1.5. договору.
З метою виконання умов договору комісіонером, комітент відповідно до виставленого комісіонером рахунку здійснює оплату, що становить 10 250,00 грн на розрахунковий рахунок комісіонера, вказаний у договорі, одразу з моменту укладення цього договору. Підбір, огляд та бронювання товару здійснюється тільки після оплати платежу, п. 2.2. договору. По виграному лоту комітент зобов`язується здійснити оплату вартості ставки на аукціонні збори на рахунок та у строки, визначені дилером, п. 2.3. договору.
Умовами п. 2.4. договору визначено що з метою здійснення експедирування, вивантаження, підготовки транзитних транспортних документів та транспортування товару в пункт доставки товару: Україна, митний пост «Житомир», вул. Садова, 4 - Комітент зобов`яжеться здійснювати попередню повну оплату з доставки товару, вартість якої встановлюється третьою стороною (транспортною компанією).
Підібраний, придбаний, доставлений та розмитнений Комісіонером товар передається Комітенту за Актом приймання-передачі, п. 3.1. договору.
Пунктами 3.4.-3.6. договору унормовано порядок реагування у випадку наявності претензій до товару.
Згідно з пунктом 3.7. договору встановлено, що право власності на товар, а також всі ризики, які пов`язані із втратою, пошкодженням або знищенням товару переходять від комісіонера комітенту з моменту підписання обома сторонами акта. Після його підписання будь-які претензії не приймаються.
Із долученої копії скриншоту в якому міститься зміст повідомлення якими обмінювались невстановлені особи, убачається що 26.07.2024 надійшло повідомлення такого змісту:«граємо 2018 DODGEJOURNEYGT до 9848$ розмитнений та доставлений автомобіль в Україні, якщо погоджуєтесь напишіть «»Так», ремонт 900-1000 доларів», у відповідь направлено повідомлення «+, так» (а.с.26).
Крім того, ОСОБА_1 на рахунок Житомирської митниці Держмитслужби здійснив перерахунок коштів у розмірі 3220,00 грн. та 1710,00 грн. (а.с.22зв.-23).
Мотиви та застосовані норми права.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За загальним правилом статей 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
За змістом статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.
Договір комісії один із видів посередницьких договорів, тобто надання посередницьких послуг, які передбачають здійснення дій в інтересах іншої особи, створюючи для неї певні юридичні наслідки (виникнення, зміну, припинення прав чи обов`язків). Особливістю договору комісії є вчинення правочинів комісіонером від свого імені але за рахунок комітента та у його інтересах. Натомість особа, з якою комісіонер уклав договір, не стає учасником договору комісії. Між нею та комісіонером існує самостійний договір, який підпорядковується правилам залежно від виду цього договору (постанови Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 910/7149/21, від 25.04.2023 у справі № 910/6474/20, п. 52 постанови від 30.04.2024 у справі № 910/6474/20).
Також Верховний Суд у постанові від 17.07.2024 у справі № 910/5822/23 зазначив про те, що договори комісії можуть укладатись з метою доручення комісіонерові вчинення будь-яких, не заборонених законом і таких, що не суперечать правовому статусу сторін, правочинів.
Відповідно до статті 1014 ЦК України комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.
Зміст вказівок комітента складають умови правочину, який повинен вчинити комісіонер, зокрема, про сторони, ціну товару, порядок оплати, тощо. Закон не покладає на комітента обов`язку давати комісіонеру детальні вказівки, водночас, комісіонер, хоча і наділений свободою у виборі способів та порядку доручення, але обмежений обов`язком виконати доручення відповідно до звичаїв ділового обороту чи інших вимог, що як правило ставляться.
Такі висновки щодо застосування статей 1011, 1014 ЦК України також викладено у п. 54 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.04.2024 у справі № 910/6474/20.
Після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії (частина перша статті 1022 ЦК України).
Договір комісії за своєю природою не є договором про відчуження майна, оскільки предметом такого договору є винятково правовідносини з надання послуг.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бриня Авто» жодних доказів на спростування встановлених обставин до суду не надало, своїх заперечень щодо позовних вимог не висловлювало.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно із ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Отже на підставі належних та допустимих доказів судом встановлено факт порушення ТОВ «Бриня Авто» умов договору щодо надання обумовленого переліку послуг ОСОБА_1 .
Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (частина четверта статті 653 ЦК України).
Потрібно зазначити, що умовами спірного договору, а саме пунктом 7.5 передбачено що кожна із сторін має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, попередньо письмово повідомивши про це другу сторону не менше ніж за 30 (тридцять) днів. У випадку невиконання однією із сторін взятих на себе зобов`язань за договором, він не може бути розірваний в односторонньому порядку до моменту виконання обома сторонами взятих на себе зобов`язань.
Особливістю договору комісії є те, що майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента (частина перша статті 1018 ЦК України). Комісіонер, який придбав майно в інтересах комітента, незважаючи на те що він діяв від власного імені, не може вважатися власником такого майна.
Доводи позивача про відсутність підписаного акту приймання-передачі, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки позивач не заявив до ТОВ «Бриня Авто» свої вимоги, щодо відступів від умов договору або інших недоліків товару, а прийняв автомобіль у розпорядження та користування.
Оцінюючи надані представником позивача претензію №05-2025/02-2025 та повідомлення про розірвання договору комісії від 24.01.2025, суд не знайшов підтвердження того, що позивач виявив недоліки товару (транспортного засобу) про що заявив відповідачу, отже такі не можуть бути розцінені як вимоги щодо якості товару, та стосуються тільки порушення строків надання заявлених у договорі послуг.
Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України з у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Враховуючи зазначене вище, суд установив що позивач має право на стягнення із ТОВ «Бриня Авто» пені у розмірі трьох відсотків вартості послуги, оскільки строки виконання відповідачем свого зобов`язання були порушені.
Перевіряючи розрахунок наданий адвокатом Зарубайко П.І. суд установив що стягнення пені потрібно здійснювати за період з 23.01.2025 по 28.04.2025 (день виконання зобов`язання відповідачем).
Таким чином, на користь позивача з ТОВ «Бриня Авто» потрібно стягнути суму 29 520,00 грн із розрахунку: 10 250,00 грн*3%*96 днів (кількість днів прострочення зобов`язання).
Вказану дату 28.04.2025, суд вважає днем виконання зобов`язання за спірним договором, зважаючи на рахунок на сплату ремонту автомобіля, оскільки такий вже був доставлений та перебував у користуванні позивача. (а.с.32). Отже вимога позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі трьох відсотків за кожний день прострочення виконання надання послуги до моменту виконання рішення не підлягає до задоволення, оскільки судом достеменно встановлено, що зобов`язання з надання послуги, виконано 28.04.2025. Доказів на встановлення інших обставин справи суду не надано.
Згідно з частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Згідно з ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлює пільги щодо сплати судового збору. У вказаній статті відсутня підстава щодо звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Але ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вказівки про вичерпність переліку випадків для звільнення від сплати судового збору.
Отже, процесуальне законодавство не обмежує коло Законів України, які можуть встановлювати підстави для звільнення від сплати судового збору. Тому позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки зазначена норма прямо вказує на звільнення споживача від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.
Оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, а позовні вимоги позивача суд задовольнив частково, то судовий збір підлягає стягненню з ТОВ «Бриня Авто» на користь держави в сумі 750,16 грн (1211,20 грн*61,94%).
Щодо витрат на правничу допомогу, представник позивача заявив про визначення суми таких витрат після ухвалення судового рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 13,15, 16, 509, 611, 651, 626, 653, 1011, 1012, 1014, 1016, 1017, 1018, ЦК України, ст. 12, 13, 15, 76, 89, 141, 174, 223, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги, ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бриня Авто» про захист прав споживачів, задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування: АДРЕСА_1 .
Дата складення повного судового рішення 30 жовтня 2025 року.
СуддяЧ.М.Теміров