Справа № 954/943/25
Номер провадження 2/954/1426/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 рокус-ще Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Каневського В. О.,

за участю секретаря судового засідання Ферко Г. М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності житлової квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності житлової квартири. В обґрунтування позову посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.01.1996 посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського нотаріального округу зареєстрованого в реєстрі за № 272, та зареєстрованого Каховському державному бюро технічної інвентаризації за №7937/35 від 23 січня 1996 року, ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . Позивач звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Херсонської міської ради з заявою про реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , однак отримала рішення від 25.03.2025 про відмову в проведенні реєстраційних дій № 77997764, яке мотивоване тим, що надати інформацію немає змоги, так як вищезазначене майно територіально підпорядковане Комунальному підприємству "Каховське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради, яке на даний час тимчасово знаходиться під окупацією зс рф. Позивач з 17.07.1996 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , весь час проживала у вказаній квартирі до повномасштабного вторгнення рф та була вимушена покинути власне житло. Враховуючи зазначені обставини, представник позивача просив визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 74,9 кв. м., житловою площею 42,2 кв. м.

Позивач, її представник у підготовче засідання не з`явилися, останній надав клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду не заперечують.

Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Згідно з копією договору купівлі-продажу від 22.01.1996, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського районного нотаріального округу Крамчаніним С. А., зареєстрованим в реєстрі за №272, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продали, а ОСОБА_8 купила квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

На звороті зазначеного вище договору міститься інформація про те, що вказана у цьому документі квартира зареєстрована у Каховському бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_8 на праві приватної власності та записано до реєстрової книги за №7937/35 від 23.01.1996.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно Новокаховським міським відділом ДРАЦС Південного МУ МЮ (м. Одеса) 29.04.2020, між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 10.01.1996 укладено шлюб, після реєстрації розірвання шлюбу позивач присвоїла прізвище « ОСОБА_10 ».

За копією технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , квартира складається з трьох житлових кімнат площами 18,8 кв. м., 11,8 кв. м., 11,6 кв. м, загальна житлова площа квартири складає 42,2 кв. м.; кухня, площею 10,7 кв. м., вбиральня, площею 1,0 кв. м., коридор, площею 15,6 кв. м., ванна, площею 2,6 кв. м., балкон (тераса), площею 4,9 кв. м., лоджія, площею 2,6 кв. м. Загальна площа квартири складає 74,9 кв. м.

Позивачка звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про внесення відомостей про право власності на зазначене майно до Державного реєстру прав на нерухоме майно. Рішенням державного реєстратора №77997764 від 25.03.2025 було відмовлено в проведенні реєстраційних дій через те, що надати інформацію немає змоги, так як вищезазначене майно територіально підпорядковане Комунальному підприємству "Каховське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради, яке на даний час тимчасово знаходиться під окупацією зс рф.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У цій справі позивач була вимушена звернутися до суду з позовом, оскільки держава фактично не визнає за нею права власності на нерухоме майно, про що свідчить відмова державного реєстратора у проведенні реєстраційних дій.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (ч.4 ст.3 цього Закону).

У цій справі державний реєстратор позбавлений можливості перевірити інформацію щодо фактів оформлення та/або реєстрації права власності на спірне майно за період із січня 1996 року, коли позивач набула право власності на спірне майно, до 01.01.2013, коли повноваження з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно були передані місцевими органами державної реєстрації прав.

Проте, відсутність об`єктивної можливості підтвердити факт оформлення та/або реєстрації права власності за позивачем на спірне майно у зв`язку зі знищенням будівлі, бази даних та документації Каховського міжміського бюро технічної інвентаризації, а також відмова (незалежно від її правомірності) державного реєстратора провести реєстрацію права власності на спірне майно за позивачем, створили ситуацію, при якій позивач не може реалізовувати свої правомочності як власник майна, зокрема, щодо розпорядження цим майном, отримання передбаченої законом компенсації за знищення або пошкодження майна внаслідок збройної агресії російської федерації проти України тощо.

В той же час, Конституція України у статті 41 гарантує непорушність права власності та усі три правомочності власника: володіти, користуватися та розпоряджатися.

Невизнання державою права власності позивача на спірне майно є втручанням у це право, яке не переслідує легітимну мету та не є необхідним у демократичному суспільстві, а отже порушує гарантії, закріплені у статті 1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У постанові від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за позивачем, а не за іншою особою.

У вищевказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правило за аналогією закону (а саме, статті 392 ЦК України) має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою.

У справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність реєстрації права власності на спірне майно за будь-якою іншою особою. При цьому у позивача наявний договір купівлі-продажу нерухомого майна, але з причин, які зазначені вище, ці документи не надають змоги позивачу беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, наслідком чого має бути державна реєстрація такого права.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки під час розгляду справи були підтверджені обставини, на які представник позивача посилається як на підставу свого позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10, 13, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності житлової квартири - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на трьохкімнатну квартиру, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 74,9 кв. м., житловою площею 42,2 кв. м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.

Реквізити сторін:

Представник позивача - Довбня Дмитро Віталійович, адреса листування: вул. 23 Східна, буд. 3, літ. А, м. Херсон, Херсонська область, 73035;

Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач - Новокаховська міська військова адміністрація Каховського району Херсонської області, місцезнаходження: пр-т Дніпровський, буд. 23, м. Нова Каховка, Каховський район, Херсонська область, 74900, .

СуддяВ.О. Каневський