Справа № 373/2384/25
Номер провадження 2/373/1264/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Керекези Я.І.,

за участю секретаря судових засідань Ткалі І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 373/2384/25 за позовом ОСОБА_1 до Переяславської міської ради про визнання права власності на квартиру,

представник позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідача Лебідь Н.Ф.,

встановив:

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Просить визнати за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Посилається на те, що вона із 2000 року була одноосібним засновником та власником ПП «Віола», на яке 29 серпня 2005 року було куплено дану квартиру. 18 лютого 2025 року ПП «Віола» припинило свою діяльність. Державним реєстратором їй було відмовлено у реєстрації права власності на квартиру. Однак вона вважає, що на підставі п. 5.1 та п. 8.6 Статуту ПП «Віола», відсутності інших осіб, які б мали право на таку квартиру, право власності повинно бути зареєстроване за нею.

Ухвалою від 15 серпня 2025 року було відкрито провадження по справі на призначено підготовчий засідання.

01 жовтня 2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Чирка П.Г. позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. ОСОБА_1 зазначила, що на протязі всіх років діяльності ПП вона була одноосібним його власником. Коли постало питання припинення діяльності ПП в зв`язку з його неприбутковістю та нерентабельністю, вона вчинила всі дії, які були їй вказані нотаріусом. Однак про необхідність складання ліквідаційного балансу при цьому їх не було повідомлено.

Представник відповідача Переяславської міської ради Лебідь Н.Ф. позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення. Зазначила, що оскільки ОСОБА_1 була одноосібним засновником і власником ПП «Віола», права чи інтереси міської ради або інших осіб не порушуються.

Судом встановлено наступне.

25 жовтня 2000 року зареєстровано Приватне підприємство «ВІОЛА», засновником та власником якого є ОСОБА_1 (а.с. 6, 7, 8 звор стор.).

З 29 серпня 2005 року за ПП «Віола» на праві приватної власності зареєстровано квартиру АДРЕСА_1 . Договір купівлі продажу укладено із директором ПП Волківською А.О. (а.с. 14, 15).

Станом на 05 серпня 2025 року квартира є житловою (а.с. 16-18).

18 лютого 2025 року ПП «Віола» припинено (а.с. 6, 7).

Порядок припинення діяльності підприємства було передбачено Статутом ПП «Віола» (а.с. 8-13). Цим порядком також було встановлено, в тому числі, передача власнику після всіх розрахунків грошових коштів з продажу майна, оцінка наявного майна.

17 липня 2025 року державним реєстратором було відмовлено ОСОБА_1 у внесенні відомостей про її право власності на квартиру у Реєстр у зв`язку з недостатністю документів, поданих у відповідності до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (№ 112 від 25 грудня 2015 року).

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами Цивільного кодексу України щодо набуття права власності за набувальною давністю, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частинами 1-3 ст. 13 ЦК України встановлено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути , в тому числі, визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 49 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. Пост КМУ № 112 від 25 грудня 2015 року, передбачено державну реєстрацію права власності у зв`язку з передачею у власність, зокрема, фізичним особам майна у результаті припинення (ліквідації чи реорганізації) юридичної особи. За наявності відповідних документів.

Відповідно до п. 12 ст. 111 ЦК України майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів (у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування), передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом.

Отже, судом встановлено законодавчо визначену можливість реєстрації права власності на нерухоме майно, належне приватному підприємству, яке припинило свою діяльність, за власником такого підприємства. ОСОБА_1 була одноосібним засновником та власником ПП, яке припинило свою діяльність. Інших осіб, права, інтереси чи свободи яких стосувалися б квартири АДРЕСА_1 та могли бути порушеними внаслідок переходу права власності від ПП до його одноосібного власника, немає. Будь-яких відомостей про наявність кредиторів чи боргів по податках ПП «Віола», немає. 18 лютого 2025 року діяльність ПП «Віола» припинено, відомості про що внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи вищевикладене, визнання позову відповідачем, що не порушує права, свободи чи інтереси інших (не сторін у справі) осіб, суд вважає, що наявні всі необхідні умови для вирішення питання визнання права власності на вказане майно за позивачем, тому позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до статей 13, 328, 344 ЦК України, керуючись статтями 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 206, 211, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Переяславської міської ради про визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , зареєстрована по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач Переяславська міська рада, адреса місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 27/25, м. Переяслав, Бориспільський район, Київська область, .

Виготовлення повного тексту рішення вчинено 07 листопада 2025 року.

Суддя Я. І. Керекеза