Справа № 203/3044/25
Провадження № 2/0203/1651/2025
28.10.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Кринюк М.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 31.02.2022 року між АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») та відповідачем було укладено угоду про надання споживчого кредиту №501424688, відповідно до умов якої останньому було видано кредит в сумі 200000 грн.,, строком на 60 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 40% річних, Посилаючись на те, що банк свої зобов`язання щодо надання позичальнику кредиту виконав в повному обсязі, а останній свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 349838 грн. 18 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 166000 грн., заборгованості по процентам в сумі 183838 грн. 18 коп., а також понесені по справі судові витрати.
Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 10.06.2025 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Протокольною ухвалою суду від 10.09.2025 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті.
В призначені судові засідання представник позивача та відповідач не з`явились.
В позовній заяві позивач, в разі неявки його представника, просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідач про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частинами 1,2 ст.642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
В зв`язку із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Так, ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону).
За змістом ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до підписаної відповідачем за допомогою електронного підпису оферти, акцептованої позивачем, між АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування АТ «Сенс банк» та відповідачем 31.01.2022 року було укладено угоду про надання споживчого кредиту №501424688.
Відповідно до умов останньої банк зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 200000 грн., строком на 60 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 40% річних.
Вказане підтверджується наданими позивачем до позову копіями оферти та акцепту з додатком №1 у вигляді графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту від 31.01.2022 року, паспорту споживчого кредиту від 31.01.2022 року.
Отже, відповідач уклав із позивачем електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
На виконання умов договору банк видав відповідачу кредит в сумі 200000 грн., що підтверджується долученим до позову меморіальним ордером №899826617 від 31.01.2022 року.
В свою чергу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого згідно наданого до позову розрахунку та виписки по рахунку, станом на 05.12.2024 року виникла заборгованість в сумі 349838 грн. 18 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 166000 грн., заборгованості по процентам в сумі 183838 грн. 18 коп.
За вказаних обставин та наведених положень законодавства, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача зазначену вище заборгованість, а також у відповідності до ст.141 ЦПК України понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 4198 грн. 06 коп.
Поряд з цим, суд враховує, що наданий договір про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року не містить умов, що передбачають надання адвокатським об`єднанням послуг щодо стягнення в судовому порядку заборгованості за укладеним із відповідачем кредитним договором.
Акту приймання-передачі справ, реєстру боржників, передбачених договором, або інших документів, які б підтверджували надання банку послуг правового характеру в рамках підготовки для звернення до суду з даним позов, позивачем не надано.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява подавалась адвокатом Цимбалом В.І., який діяв від імені банку на підставі довіреності від 03.02.2025 року, виданої членом правління АТ «Сенс Банк».
Будь яких доказів, що адвокат ОСОБА_2 входить до Адвокатського об`єднання «СмартЛекс» та діяв від імені вказаного адвокатського об`єднання в рамках договору №1006 від 28.01.2025 року, до позовної заяви та під час розгляду справи в суді позивачем також не надано.
Таким чином в стягненні з відповідача заявлених банком витрат на правову допомогу слід відмовити за їх безпідставністю та недоведеністю належними доказами.
Керуючись ст.ст.6,207,526,626,627,628,638,641,642,1048-1050,1054 ЦК України, ст.ст.3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211,223,247,258,259,263-268,280,281 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
В задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 06 листопада 2025 року.
Суддя С.Ю.Казак