Справа № 276/66/23
Провадження по справі №2/276/7/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., з участю:

секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

представника позивача адвоката Трофімова А.В.,

представника відповідача - адвоката Божок Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом вказуючи, що 21 квітня 2022 року на автомобільній дорозі М06-Пулини-Хорошів-М21, 34 км + 700 м поблизу с. Волянщина, Житомирського району, Житомирської області сталась дорожня-транспортна пригода між транспортними засобами SKODA SUPERB, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та SKODA FAVORIT, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03.08.2022 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні даної ДТП. Позивач є власником автомобіля SKODA SUPERB, р.н. НОМЕР_1 . 14 червня 2022 року він звернувся до Моторно-транспортного страхового бюро України із заявою про сплату страхового відшкодування, після чого йому була здійснена виплата в розмірі ліміту відповідальності 130000,00 грн. В зв`язку з тим, що його транспортний засіб отримав значні пошкодження та за попереднім підрахунком затрати на відновлення перевищують ринкову вартість авто до ДТП, ним було замовлено проведення судової експертизи для встановлення дійсної вартості нанесених йому збитків. Вартість судової експертизи склала - 12500 грн. Відповідно до висновку №03/06 від 11.07.2022 р. розмір матеріального збитку завданого власнику КТЗ станом на 21.04.2022 року становить - 485 842,50 гривень. Вартість ТЗ SKODA SUPERB р.н.з. НОМЕР_1 , одразу після його пошкодження внаслідок ДТП, становить 89796,14 грн. Позивач просить стягнути невідшкодовану суму матеріального збитку, що складає 266046,36 грн, а також: інфляційні втрати в сумі 37 893,51 грн, 3% річних в сумі 7 107,84 грн.

Окрім цього, ОСОБА_1 зазначив, що йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тому, що, починаючи з 21 квітня 2022 року, змінився встановлений спосіб життя позивача та його родини. ТЗ використовувався не тільки як засіб пересування для потреб родини, так і засіб, за допомого якого він здійснював свою професійну діяльність як ФОП. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 50 000,00 грн. Також позивач був змушений взяти в оренду автомобіль «ВАЗ» 21093 д.н. НОМЕР_3 , яким користувався до 31.08.2022. Згідно цього договору, він сплачував орендодавцю - ОСОБА_3 щомісячну суму в розмірі 7500 грн на місяць. Таким чином, позивач в результаті ДТП, з вини ОСОБА_2 зазнав збитки, пов`язані з орендою транспортного засобу в розмірі 30000,00 грн. Відтак позивач просить стягнути з відповідача вказані суми, а також компенсувати судові витрати зі сплати судового збору та проведення експертизи.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві. Також просив відшкодувати судові витрати.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, зазначивши, що автомобіль, що належав позивачу, наразі знищений, ОСОБА_1 вже отримав відшкодування, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що 21.04.2022 року о 16 годині 30 хвилини на автодорозі «М06-Пулини-Хорошів-М21», 34 км+700 м ОСОБА_2 , керуючи автомобілем SKODA-FAVORIT, державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримавшись безпечної швидкості, виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки SKODA-SUPERB, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено п.12.1 ПДР України. Постановою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03 серпня 2022 року (справа №276/1114/22) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито ( а.с.10-11).

На час вчинення ДТП ОСОБА_1 був власником автомобіля марки SKODA-SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.сп.55).

14 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Моторно-транспортного страхового бюро України із заявою про отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому п. «а» ч.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції закону на час звернення заявника). 06.09.2022 позивачу виплачено страхове відшкодування в розмірі ліміту відповідальності - 130000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_5 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 (а.сп.12).

Згідно висновку експерта №03/06 від 11.07.2022, складеного судовим експертом Новоселецьким В.А. за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки SKODA-SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у результаті його пошкодження під час ДТП, відповідає його ринковій вартості станом до ДТП (21.04.2022) та складає 485842,50 гривень. Крім того, експертом встановлено вартість ТЗ одразу після його пошкодження внаслідок ДТП, яка становить 89 796,14 гривень. Вартість судової експертизи склала - 12500 гривень (а.сп.19, 29-70).

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума невідшкодованого матеріального збитку складає 266046,36 грн (485842,50 130000,00 - 89796,14 =266046,36), 3% річних 7107,84 грн, інфляційні нарахування 37893,51 грн (а.сп. 13-15, 20-24).

24.04.2022 ОСОБА_1 з метою ведення господарської діяльності уклав з ОСОБА_3 договір оренди автомобіля марки ВАЗ, модель 21093, 2004 року випуску, на строк до 31.08.2022. Орендна плата сплачується щомісяця у розмірі 7500 грн в готівковій або в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок орендодавця не пізніше останнього числа місяця, наступного за розрахунковим, загальна сума орендної плати за весь період складає 30000,00 гривень (а.сп. 25-27).

Зазначений транспортний засіб перебував у користуванні ОСОБА_1 в період з 24.04.2022 по 31.08.2022, про що свідчать копії актів приймання-передачі до договору оренди транспортного засобу від 24.04.2022 (а.сп. 17-18).

Згідно проведеної в ході судового розгляду справи судової автотоварознавчої експертизи №873/23-25 від 14.08.2024 року, вартість матеріального збитку завданого власнику ТЗ SKODA SUPERB р.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 становить 507280,00 грн; ринкова вартість даного ТЗ після ДТП становить 73530,78 грн.

Разом з цим, позивач не реалізував своє право на збільшення розміру позовних вимог та наполягав на задоволенні позовних вимог відповідно до поданої ним позовної заяви. Відтак, судом береться до уваги розмір завданої шкоди, що визначений саме у висновку експерта №03/06 від 11.07.2022.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частин першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23).

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, частиною першою статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Одним із завдань Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідності до підпункту «а» пункту 41.1 ст.41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння - транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (пункт 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). В пункті 4 Постанови зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Верховний Суд під час розгляду справи № 565/1210/19 (постанова від 22 грудня 2020 року) зробив такі висновки: «Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку».

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика (Постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17).

При цьому, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або робіт, необхідних для відновлення речі (стаття 1192 ЦК України).

В ході судового розгляду справи встановлено, що внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_2 , транспортний засіб марки SKODA-SUPERB, р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на праві власності, зазнав механічних пошкоджень. У зв`язку з цим, позивачу завдано матеріального збитку, який згідно експертного висновку складає 485842,50 гривень. При цьому, експертом встановлено вартість ТЗ одразу після його пошкодження внаслідок ДТП, яка становить 89 796,14 гривень. Також позивачу виплачено страхове відшкодування в розмірі ліміту відповідальності - 130000,00 грн. Відтак, сума невідшкодованого матеріального збитку складає 266046,36 грн.

Доказів на спростування вищевикладеного відповідачем та його представником суду не надано.

Враховуючи встановлені судом обставини, а також зазначені вище норми чинного законодавства та правові висновки Верховного Суду, суд приходить до переконання, що позовна вимога про стягнення суми основного зобов`язання - 266046,36 грн підлягає до задоволення.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача майнової шкоди з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, то зазначені позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть визначатися у рішенні суду.

Проте, зобов`язання, яке міститься в позовній заяві, не є таким, що виникло з рішення суду, а є зобов`язанням з відшкодування шкоди, в якому рішенням суду буде визначено конкретний розмір завданої шкоди та констатовано про наявність зобов`язання між сторонами.

Отже, лише з набранням чинності рішення суду про відшкодування шкоди у боржника виникає зобов`язання сплатити точно визначений розмір шкоди, тобто, виникає грошове зобов`язання відшкодувати майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки у позивача відсутнє рішення суду про відшкодування шкоди, яке набрало чинності, а відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних від простроченої суми.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували пред`явлення вимог до ОСОБА_4 про необхідність відшкодування збитків, завданих ДТП, у конкретному розмірі.

Суд не бере до уваги покликання позивача на те, що останній намагався домовитись з ОСОБА_4 щодо розміру та порядку відшкодування збитку, оскільки жодних доказів вказаного суду не надано.

Щодо відшкодування збитків, пов`язаних з орендою транспортного засобу в розмірі 30000,00 грн, то суд вважає, що зазначені витрати не підлягають відшкодуванню.

Так, обґрунтовуючи вказану вимогу, позивач зазначив, що ці витрати пов`язані зі здійсненням основної його діяльності як фізичної особи-підприємця. 24.04.2022 року він був змушений взяти в оренду автомобіль «ВАЗ» НОМЕР_6 д/номер НОМЕР_3 , яким користувався до 31.08.2022. Згідно цього договору, він сплачував ОСОБА_5 щомісячну суму в розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн на місяць.

Згідно з п.2.1 договору оренди транспортного засобу від 24.04.2022, транспортний засіб передається в оренду для ведення господарської діяльності орендаря.

Разом з цим, позивачем не надано суду жодного доказу, який би підтвердив, що він зареєстрований як суб`єкт господарювання, займається підприємницькою діяльністю, а також щодо можливості використання легкового транспортного засобу для ведення господарської діяльності. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази фактичної сплати орендної плати за користування легковим транспортним засобом.

Стосовно відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

У справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків та обставин справи.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікована 17 липня 1997 року). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10 грудня 2009 року; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29 червня 2004 року)

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи, що внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, що потягло за собою порушення звичайного способу життя позивача, що викликало необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної вимоги та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн, що є достатнім для розумного відшкодування позивачу завданої моральної шкоди і не призводить, в свою чергу, до збагачення при встановлених обставинах, напроти становить достатню справедливу форму відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу.

Розподіл судових витрат

Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог (в розмірі 80,94 %), а тому, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору у розмірі 5034,05 гривень, а також витрати на проведення судової експертизи в сумі 10117,50 гривень.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 89, 141, 244, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 266046,36 грн (двісті шістдесят шість тисяч сорок шість) гривень 36 (тридцять шість) копійок, а також моральну шкоду в розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 5034,05 гривень, а також витрати на проведення експертизи в сумі 10117,50 гривень.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя А.М. Збаражський