Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 494/2311/25
Провадження № 2-о/499/59/25
У Х В А Л А

Іменем України

"19" листопада 2025 р. селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Руслан Миколайович, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , заінтересована особа Березівський районний відділ ДРАЦС Південного МУ МУЮ (м.Одеса) про визнання безвісти зниклого померлим,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про визнання безвісти зниклого померлим.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Перевіривши заяву на відповідність вимогам цивільного процесуального законодавства України, вважаю, що вказана заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ЦПК України.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява, заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду, то вказана заява, згідно зі ст.185 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Представник заявниці у поданій заяві, вказує на те, що встановлення факту загибелі ОСОБА_3 необхідно заявниці в інтересах неповнолітньої дитини для отримання соціального захисту членів сімей загиблих захисників України.

Проте, представником заявниці не конкретизовано про які саме соціальні гарантії йдеться, що саме мається на увазі під «соціальними захистом», які правові наслідки має викликати визнання особи померлою. Оскільки, від мети оголошення особи померлою залежить визначення кола заінтересованих осіб.

Всупереч вищевикладеному представником заявниці не залучено в якості заінтересованих осіб інших членів сім`ї ОСОБА_3 , як і не надано доказів на підтвердження відсутності будь-яких інших членів сім`ї, що мають право на отримання «соціальних гарантій, передбачених сім`ям військовослужбовців» та спадкування після ОСОБА_3 .

Виходячи з цього, заінтересованими особами у даній справі мають бути, крім інших, усі спадкоємці особи.

Однак, представником заявниці не визначено належним чином коло осіб, на права та інтереси яких може вплинути ухвалене рішення із чітким визначенням їх процесуального статусу як заінтересованих осіб: дружини, дітей, сестер, братів чи інших родичів; зазначивши чи немає спору про право.

Отже, представнику заявниці необхідно визначити коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі в якості заінтересованих осіб з врахуванням їх юридичного інтересу.

Визнання особи померлою є крайньою мірою та потребує встановлення всіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи. Обов`язок щодо доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою, у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявника. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.03.2018 у справі № 638/18251/16-ц.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, приходжу до висновку, що заява не відповідає вимогам п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, так як заявником незрозуміло викладені вимоги, оскільки у заяві зазначено про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або АТО, потім зазначено що заява про визнання безвісти зниклого померлим, посилається на ст.315 ЦПК України, в прохальній частині просить визнати зниклого безвісти померлим( в той час як розгляд таких справ передбачений (ст.306-309 ЦПК України), тому зміст заявлених вимог є суперечливим оскільки прохальна частина не відповідає описовій частині заяви, представник заявника посилається на положення Глави 6 ЦПК України, яка регламентує розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факту смерті (загибелі), а у заяві ставить питання про оголошення фізичної особи померлою, що підлягає розгляду за правилами Глави 4 ЦПК України.

На усунення даного недоліку заявниці слід визначитися та зазначити предмет заявлених вимог з визначенням відповідних норм цивільно процесуального законодавства.

Крім того, ч. 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. В поданій заяві заявниця посилається на п.21 ст.5 Закону України «Про судовий збір» згідно якої заявники у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку зі збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, звільняються від сплати судового збору.

Проте враховуючи вищезазначений недолік щодо суперечливості на предмет поданої заяви, з прохальної частини заяви вбачається, що заява не про встановлення юридичного факту, а про визнання особи безвісно відсутньої померлим, на яку не поширює дія п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнення заявниці від сплати судового збору за подання заяви про оголошення особи померлою не передбачено.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», який набрав чинності з 1 січня 2025 року, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028 грн.

Згідно п 4 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

Отже стороні заявника на усунення даного недоліку до заяви необхідно додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону з урахування визначеного предмету заяви.

Згідно з ч. 5 ст.177ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо додаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тобто заявниці необхідно надати та зазначити докази на підтвердження обставин, що загрожували смертю ОСОБА_3 , або обставини, що дають підставу припускати його загибель від певного нещасного випадку.

Згідно статті 308ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

При цьому, в заяві відсутні дані щодо свідків, яких необхідно допитати в судовому засіданні для підтвердження обставин, зазначених в заяві.

Відповідно до статті 307ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Одночасно суд вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено.

В заяві не зазначені особи, зокрема інші родичі, сусіди та дані про них, які могли бути у ОСОБА_3 , також не зазначено майно останнього, над яким суд, при розгляді справи зобов`язаний встановити опіку, якщо вона ще не встановлена.

Частиною четвертою статті 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

В поданій заяві стороною заявника статус Березівський районний відділ ДРАЦС Південного МУ МУЮ (м.Одеса) визначено як третя особа, що не передбачено ч.4 ст.294 ЦПК України.

До заяви про визнання особи померлою долучені документи, які датовані 2023 січень 2024 роком.

Суд звертає увагу на те, що заявником не надано доказів того, що нею (або відповідними державними органами та/або посадовими особами) вживалися заходи, спрямовані на встановлення місцезнаходження ОСОБА_3 з 2023 року по дату звернення до суду з даним позовом.

Зокрема, заявником не надано доказів того, що вона зверталася до Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» чи до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими з метою отримання інформаціі, чи перебуває військовослужбовець ОСОБА_3 , в полоні та чи включений він в Реєстр оборонців України, які перебувають в полоні держави-агресора, а також в списки на обмін; чи є достеменні відомості про загибель ОСОБА_3 , або знаходження його в полоні.

У заяві не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету заявника та заінтересованої особи;

Вказані в ухвалі недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до розгляду.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.175,177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , заінтересована особа Березівський районний відділ ДРАЦС Південного МУ МУЮ (м.Одеса) про визнання безвісти зниклого померлим - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити вищевказані недоліки заяви у десятиденний строк з дня отримання ухвали.

Роз`яснити заявнику, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть виконані, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяР. М. Тимчук