Справа № 602/856/25
Провадження № 2/602/437/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

"20" листопада 2025 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Наумчука В.А., за участю секретаря с/з Майхрук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лановецька міська рада Кременецького району Тернопільської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Кушку О.М., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Лановецька міська рада Кременецького району Тернопільської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона проживає у квартирі за адресою АДРЕСА_1 . 24.09.2010 рішенням виконавчого комітету Лановецької міської ради їй надано дозвіл на приватизацію вказаної квартири. 24 квітня 2012 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, після чого останнього було прописано у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області 16.03.2018 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. 27 серпня 2021 року позивач уклала шлюб із ОСОБА_3 , після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 позивач перестала спілкуватися з ним, ОСОБА_2 забрав всі свої речі із квартири, має інше постійне місце проживанням за кордоном. На неодноразові спроби позивачки домовитися із відповідачем про добровільне зняття з реєстрації з місця проживання у вказаній квартирі, останній згоди не дає. У квітні 2025 року позивачка через свого представника за довіреністю зверталася до Центру надання адміністративних послуг Лановецької міської ради із заявою про зняття особи із зареєстрованого місця проживання, однак їй було відмовлено у знятті ОСОБА_2 із зареєстрованого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 . Будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем щодо користування квартирою немає, відповідач не бере участі у витратах на утримання квартири. За для захисту своїх законних прав та інтересів позивач змушена звернутися до суду, та покликаючись на норми ст. 71,72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву до суду не скористався.

Ухвалою суду від 11.09.2025 відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.09.2025.

Ухвалою суду від 25.09.2025 задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів та витребувано у Державної прикордонної служби України відомості про перетин державного кордону України громадянином ОСОБА_2 у період з січня 2017 року по вересень 2025 року, у зв`язку з чим у підготовчому засіданні оголошено перерву до 16.10.2025.

08 жовтня 2025 року до суду від Державної прикордонної служби України надійшли витребовувані докази.

Ухвалою суду від 16.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06 листопада 2025 року.

Ухвалою суду від 06.11.2025 розгляд справи відкладено на 20 листопада 2025 року.

У судове засідання не з`явилася позивач, яка була належним чином повідомлена про місце, дату і час судового засідання, причини не прибуття до суду не повідомила.

Представник позивача, адвокат Кушка О.М., у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, яка на даний час перебуває за кордоном. Просить долучити до матеріалів справи докази. Також згідно із поданою заявою представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи.

Представник третьої особи - Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області.

Відповідач у судове засідання не прибув, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини не прибуття у судове засідання не повідомив.

Ураховуючи те, що відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, повторно не з`явився у судове засідання, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, то керуючись ст. 280, 281 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно зі частиною другою статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідив та оцінив матеріали справи, докази, які у них містяться, встановив фактичні обставини і відповідні спірні правовідносини, та дійшов наступних висновків.

Повне ім`я позивача ОСОБА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера, копії яких долучені до позовної заяви (а.с. 9-10).

Згідно із Витягом з реєстру Лановецької територіальної громади №2023/002467735 від 24.03.2023, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 29.09.2011 (а.с. 11).

Зі змісту рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 16.03.2018 у цивільній справі № 602/971/17 про розірвання шлюбу убачається, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем із 24.04.2012 до його розірвання вказаним рішенням суду, дошлюбне прізвище позивачки - ОСОБА_5 (а.с. 16).

Також встановлено, що 27.08.2021 між позивачем та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, про що Лановецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зроблено запис за №47 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 17).

Рішенням виконавчого комітету Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області № 201 від 24.09.2010 ОСОБА_6 надано дозвіл на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

З відповіді Лановецької міської ради від 20.11.2025 на адвокатський запит адвоката Кушки О.М. убачається, що квартира АДРЕСА_2 у переліку комунальної власності Лановецької міської територіальної громади не перебуває.

Згідно з відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 05.08.2025 №4336/10-05 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано шестеро осіб, в тому числі ОСОБА_2 (а.с. 13).

У Акті обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 10.04.2025, складеному депутатом міської ради Батьковець Ю.М., зазначено, що зі слів свідків та заявника, громадянин ОСОБА_2 , 1984 р.н., зареєстрований в АДРЕСА_1 . З 2017 року за вказаною адресою не проживає, проживає за кордоном (а.с. 20).

28 квітня 2025 року позивач через свого представника за довіреністю позивач зверталась до Центру надання адміністративних послуг Лановецької міської ради із заявою про зняття особи із зареєстрованого місця проживання, однак їй було відмовлено у знятті ОСОБА_2 із зареєстрованого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-19).

Згідно з інформацією, яка міститься у наданому Державною прикордонною службою України на вимогу суду Витязі з «Відомостей про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнув 16 січня 2020 року кордон України на пункті пропуску Шегині, у напрямку руху «виїзд». Інформація про в`їзд на територію України ОСОБА_8 з того часу відсутня (а.с. 49).

З огляду на наведене вище, суд установив, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу реалізації житлових прав та права власності на майно.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 345 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

За статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (тут і надалі у редакції станом на дату прийняття виконавчим комітетом Лановецької міської ради про надання дозволу на приватизацію квартири 24.09.2010) приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб (далі - жилої площі у гуртожитках) (з урахуванням положення частини другої статті 2 цього Закону), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно зі ч.5 ст.8 цього ж Закону передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), кімнат у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Статтею 391 ЦК України закріплено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.12.2020 у справі №209/2642/18.

Таким чином, суд установив, що відповідач, який є колишнім чоловіком і був зареєстрований у квартирі позивача як член її сім`ї, понад п`ять років у цій квартирі не проживає у зв`язку з його виїздом за кордон. Тобто його свідома поведінка свідчить про втрату ним інтересу до цього житла.

Реєстрація відповідача у квартирі, якою володіє позивач, тягне для останньої надмірні додаткові витрати зі сплати комунальних послуг за відповідача, який у квартирі фактично не проживає та не відшкодовує зазначені витрати.

З приводу належності квартири за адресою: АДРЕСА_1 позивачу, суд зауважує, що остання не оформила своє право власності у встановленому законом порядку. Разом з тим у судовій практиці укорінився підхід, згідно з яким право власності на квартиру (до запровадження системи державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у 2013 році) виникає в особи з часу прийняття відповідним органом рішення про передачу об`єкта приватизації у власність.

Відтак, на думку суду, починаючи з 24.09.2010 позивач є законним власником зазначеної квартири і на неї поширюються усі законодавчо закріплені гарантії власника майна, у т.ч. право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З наведених вище підстав, суд не застосовує до спірних правовідносин положення статей 71, 72 ЖК України, які регулюють правовідносини з приводу користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.

Під час розгляду справи суд не встановив тих обставин, що відповідач не втратив інтерес до спірної квартири, що це є його єдине житло, чи що позивач чинить перешкоди відповідачу у користуванні квартирою оскільки доказів того матеріали справи не містять.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про те, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Отже позов підлягає до задоволення повністю.

На підставі частини першої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень, який був сплачений позивачкою при зверненні до суду з цим позовом, що підтверджується чеком від 01.08.2024.

На підставі викладеного вище, ст. 41, 47 Конституції України, ст. 3, 15, 16, 317, 319, 391 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_3 .

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Лановецьким районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , паспорт громадянки України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Кушка Олександр Михайлович, АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

ТРЕТЯ ОСОБА: Лановецька міська рада Кременецького району Тернопільської області, вул. Незалежності, буд. 34, м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області, .

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя: В. А. Наумчук