УХВАЛА

18 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 567/1222/22

провадження № 61-3604св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Агро», Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» про повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки

за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 і ОСОБА_1 - адвоката Нікітюка Павла Михайловича на постанову Рівненського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому просили зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» (далі - ТОВ «Західна агровиробнича компанія») повернути їм земельну ділянку площею 4,26 га з кадастровим номером :06:003:0017, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району - територія Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області) та скасувати рішення державного реєстратора Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області Кравчук А. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 лютого 2015 року, індексний номер 19103677, щодо державної реєстрації права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія», номер запису про інше речове право 8616180 від 04 лютого 2015 року, щодо земельної ділянки площею 4,26 га, з кадастровим номером :06:003:0017, з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки площею 4,26 га з кадастровим номером :06:003:0017.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 посилалися на те, що їм на праві власності належить земельна ділянка площею 4,26 га, кадастровий номер :06:003:0017, яка розташована на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області.

Вказували, що 15 вересня 2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їм стало відомо, що на належну їм земельну ділянку зареєстровано право оренди за Товариством з обмеженою відповідальністю «Захід Агро» (далі - ТОВ «Захід Агро») на підставі договору оренди від 10 березня 2014 року та в подальшому було зареєстровано перехід права оренди на зазначену земельну ділянку до ТОВ «Західна агровиробнича компанія», при цьому жодних договорів між ними і ТОВ «Західна агровиробнича компанія» чи ТОВ «Захід Агро» не укладалося.

Пояснювали, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія» користується належною їм земельною ділянкою, чим порушує їхнє право на користування та розпорядження належним їм майном.

У зв`язку з цим позивачі просили позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Острозький районний суд Рівненської області рішенням від 26 жовтня 2023 року позов задовольнив. Зобов`язав ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 4,26 га з кадастровим номером :06:003:0017, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району - територія Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області). Скасував рішення державного реєстратора Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області Кравчук А. О. від 04 лютого 2015 року, індексний номер 19103677; номер запису про інше речове право 8616180 (спеціальний розділ) від 04 лютого 2015 року, та державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С. М., індексний номер 43592851 від 20 жовтня 2018 року; номер запису про інше речове право 8616180 (спеціальний розділ) від 04 лютого 2015 року, щодо державної реєстрації права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» земельної ділянки площею 4,26 га з кадастровим номером :06:003:0017 з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки, площею 4,26 га з кадастровим номером :06:003:0017. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. При цьому суд виходив з того, що відповідачі не довели не тільки волевиявлення позивачів на укладення оспорюваних договорів, а й схвалення ними додаткової угоди в подальшому, як і не спростували жодним доказом заперечення позивачів з приводу їх необізнаності щодо отримання ними орендної плати за договорами.

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Рівненський апеляційний суд постановою від 08 лютого 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Західна агровиробнича компанія» задовольнив. Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2023 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що, зробивши висновок про неукладеність договору оренди землі та додаткової угоди до нього, врахувавши, що позивачки як власники земельної ділянки не підписували такі угоди, суд першої інстанції обмежив предмет доказування у справі лише встановленням факту підписання договорів не власником земельних ділянок, а іншими особами.

Водночас місцевий суд не врахував що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 отримували від нового орендаря - ТОВ «Західна агровиробнича компанія» орендну плату, фактично між сторонами виникли і тривалий час існували правові відносини з договору оренди землі. У зв`язку з наведеним висновок суду першої інстанції про неукладеність між сторонами договору оренди землі та додаткової угоди до нього і, як наслідок, наявність підстав для повернення земельних ділянок є помилковим.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У березні 2024 року представник ОСОБА_2 і ОСОБА_1 - адвокат Нікітюк П. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, встановивши факт неукладення договору оренди землі та додаткової угоди до нього, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з посиланням на отримання позивачами орендної плати, оскільки позивачі отримуючи кошти на банківський рахунок, не знали, що це платежі за договором оренди та додаткової угоди до нього.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

24 квітня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Позиція колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Встановлено, що 25 червня 2025 року колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду постановила ухвалу, якою передала справу № 456/252/22 за касаційною скаргою Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини четвертої статті 403 ЦПК України для відступу від висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22), відступу від висновку об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) та у постанові від 02 червня 2025 року у справі № 144/1440/22 (провадження № 61-12561сво24), від висновку Касаційного господарського суду, викладеного у постанові від 15 жовтня 2024 року у справі № 910/14543/23, в частині того, що єдиним належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди.

Мотивуючи ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вказала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт можна спростувати не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, - шляхом викладення у мотивувальній частині судового рішення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок та/або скасування відповідного речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, залежно від установлених обставин. Вважає, що відмова в задоволенні позову з підстав обрання неефективного способу захисту та вказівка на необхідність застосування іншого «не передбаченого законом» способу - про визнання відсутнім права оренди, рішення за наслідками задоволення якого не підлягає примусовому виконанню, не тільки не приведе до реального поновлення прав власника земельної ділянки, а фактично зумовить необхідність ініціювання нових судових процесів, не сприяє принципу процесуальної економії та своєчасному захисту порушених прав позивача і створює ризики зловживання правами з боку орендарів, які є більш сильною стороною орендних правовідносин порівняно з власниками земельних ділянок - фізичними особами. Судова практика щодо повернення майна власнику, яке вибуло з його володіння на підставі правочину з підробленим підписом, була та є сталою десятки років. Наразі у згаданих постановах Великої Палати Верховного Суду, об`єднаної палати Касаційного цивільного суду та Касаційного господарського суду, від висновків у яких має намір відступити колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, не наведено переконливих мотивів радикальної зміни судової практики та необхідності застосування нового способу захисту, який не передбачений законом та є декларативним.

У судовій практиці Верховного Суду сформувалися два різні підходи щодо належного способу захисту у подібних правовідносинах, які не сприяють розумній передбачуваності судових рішень та створюють загальну атмосферу відсутності правової визначеності.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду 29 жовтня 2025 року вказану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду (провадження № 14-75цс25).

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 456/252/22 (провадження № 14-75цс25).

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 567/1222/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» про повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки

за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 і ОСОБА_1 - адвоката Нікітюка Павла Михайловича на постанову Рівненського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 456/252/22 (провадження № 14-75цс25).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов