КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/13984/24

номер провадження 22-ц/824/15004/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
розглянуву відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу законного представника малолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року /суддя Ключник А.С./

у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року /а.с. 235-237/ позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним - залишено без розгляду. За зловживання процесуальними правами застосовано до ОСОБА_2 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу. Стягнуто із ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в дохід державного бюджету штраф у сумі 3028,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року в частині застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу та стягнення в дохід державного бюджету штрафу в сумі 3028,00 грн.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що подання заяви про залишення позову без розгляду є реалізацією диспозитивного права позивача, передбаченого ч. 2 ст. 49 ЦПК України, а не зловживанням процесуальними правами. Висновки суду про створення перепон у нотаріальному оформленні спадщини є припущеннями, не підтвердженими належними доказами. Застосування штрафу без визнання конкретної дії зловживанням суперечить принципу верховенства права та диспозитивності.

ОСОБА_3 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, наголошуючи на численних позовах з лютого 2022 року, не для забезпечення прав, а для перешкоджання отриманню спадщини, отже висновки суду першої інстанції щодо зловживання процесуальними правами обґрунтовані. Просив суд розглядати справу за його відсутності.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Судом встановлено, що у провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває вищезгадана цивільна справа.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києві від 15.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с. 34).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києві від 17.10.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним - залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати на правову допомогу у розмірі 45000 грн. (а.с. 94-99).

Постановою Київського апеляційного суду від 05.02.2025 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києві від 17.10.2024 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 168-170).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києві від 21.03.2025 року прийнято до розгляду вищезгадану цивільну справу та призначено підготовче судове засідання (а.с. 182).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києві від 18.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.07.2025 року об 11:00 год. (а.с. 221).

14.07.2025 року до суду від ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції вірно керувався п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України про те, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України про те, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання ними не допускається; ч. 4 ст. 44 ЦПК України про те, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню; ч. 1 ст. 143 ЦПК України про те, що заходи процесуального примусу вчиняються з метою припинення зловживання правами; п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України про те, що заходами примусу є штраф; п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України про те, що штраф накладається за зловживання з метою перешкоджання судочинству.

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що дії ОСОБА_2 свідчать про зловживання процесуальними правами, оскільки в провадженні Святошинського районного суду м. Києва раніше перебували справи № 759/2484/22 та №759/3319/24 з аналогічним предметом (визнання заповіту недійсним), подані в інтересах ОСОБА_6 , які закінчилися залишенням позовів без розгляду (29.01.2024 та 11.06.2024 відповідно). Єдиною метою звернення з позовом є створення перепон ОСОБА_4 в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відповідно до п. 4.13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст. 42 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Такі дії суперечать завданню цивільного судочинства, є маніпуляцією процесуальними правами, тому до ОСОБА_2 обґрунтовано застосовано захід процесуального примусу - штраф у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн).

Доводи апеляційної скарги, що подання заяви про залишення позову без розгляду є реалізацією диспозитивного права позивача, передбаченого ч. 2 ст. 49 ЦПК України, не спростовують висновків суду першої інстанції про зловживання процесуальними правами щодо подачі позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України зловживанням процесуальними правами визнаються дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним, але не виключає можливості кваліфікації таких дій як зловживання, якщо вони є частиною систематичного маніпулювання процесом з метою перешкоджання правам інших осіб, що підтверджується повторними аналогічними позовами з подальшим їх відкликанням. В даному випадку умисні дії ОСОБА_2 призводять до порушення прав інших учасників, включаючи штучне затягування нотаріальних процедур через множинні судові провадження з ідентичним предметом, залишені без розгляду. Висновки суду першої інстанції про створення перепон у нотаріальному оформленні спадщини обґрунтовані матеріалами справи, зокрема, хронологією подань позовів з лютого 2022 року, і не є припущеннями. Застосування штрафу є пропорційним заходом, передбаченим ч. 1 ст. 143, п. 5 ч. 1 ст. 144 та п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України, спрямованим на припинення перешкоджання судочинству, і не суперечить принципу верховенства права (ст. 8 Конституції України), оскільки спрямоване на забезпечення добросовісного судочинства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції в частині зловживання та застосування штрафу.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу законного представника малолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: