Справа № 175/6686/25
Провадження № 2/243/1489/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.

за участю

секретаря судового засідання Яковенко Ю.Р.,

представника відповідача Вараксіна О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 до суду надійшла вказана позовна заява, на обґрунтування якої зазначено, що ОСОБА_1 з 16.10.1995 по 08.03.2024 працював на різних посадах у різних структурних підрозділах ПАТ «Новокраматорський машинобудівний завод». За час роботи на підприємстві позивач отримав хронічні професійні захворювання: вібраційна хвороба ІІ ст., (вегетосенсорна поліневропатія верхніх кінцівок в поєднанні з деформуючим артрозом ліктьових суглобів І ст. та дегенеративно дистрофічними змінами в кістках кистей); хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН I-II ст. Вказані захворювання встановлені Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та ним же встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: у зв?язку з неефективністю роботи системи вентиляції та недосконалістю робочого інструменту (зокрема під час роботи по вирубуванню, зачищенню стального лиття, вирубуванню різними пневматичними інструментами, зубилом), виконання роботи в умовах впливу на організм пилу фіброгенної дії та локальної вібрації, концентрації на рівнях, яких перевищували гранично-дозволені. Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: тривалий період роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів (у ПрАТ «НКМ3» - 28 років, у тому числі у якості обрубувача - 19 років 08 місяців): локальна вібрація, яка передається на руки працюючого, еквівалентний коректований рівень якої складав (за віброприскоренням) 77-81 дБ, при ГДР = 76 дБ; пил фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 2 до 10% у максимально разових концентрація 6,1-10,7 мг/м3, при ГДК = 4 мг/м3, час дії протягом зміни - 36,5 % часу зміни.

Позивачу було первинно встановлено втрату працездатності у розмірі 50% та третю групу інвалідності. ОСОБА_1 має постійні скарги на стан свого здоров?я, змушений проходити лікування, відчуває біль у суглобах, шум в голові, підвищення артеріального тиску, прискорене серцебиття.

Вказує, що моральна шкода, яка була заподіяна позивачу, полягає у психологічному дискомфорті, порушенні душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати у ОСОБА_1 переживання, страждання, стрес та депресію. Вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування йому заподіяної шкоди 245 000 грн, які просить стягнути на свою користь з відповідача.

До судового засідання позивач та його представник не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що доводи позивача є помилковими. Чинне законодавство, зокрема ч. 6 статті 153 Кодексу законів про працю України та ч. 3 статті 21 Закону України «Про охорону праці», допускає використання небезпечних і шкідливих для здоров`я умов праці у разі неможливості повного усунення за умови одержання відповідного дозволу. Відповідач одержав від Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки. Відповідач неухильно забезпечував надання позивачу пільг та компенсацій за важкі та шкідливі умови праці відповідно до Колективного договору. Відповідач за своєю ініціативою забезпечував безкоштовним харчування позивача на протязі його роботи обрубником. Також, у листопаді 2021 позивачеві було запропоновано пройти перепідготовку по професії або обрати іншу роботу, проте, позивач відмовився. Зазначає, що відповідач не вчиняв протиправних дій по відношенню до позивача, а навпаки, забезпечив йому пільги та компенсації гарантовані законом.

Жодних доказів щодо наявності завданої ОСОБА_1 моральної шкоди він не наводить та не додає до позовної заяви. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що зміни, які сталися в його особистому житті, пов`язані саме з наявністю у нього професійного захворювання, а також, які додаткові зусилля він докладає для організації свого життя. Навпаки, надані медичні виписки, з яких вбачається, що загальний стан позивача поліпшується та стає краще. З довідки МОЗ видно, що позивачу встановлена тимчасова втрати працездатності з датою наступного переогляду в березні 2026, що спростовує твердження позивача про незмінну втрату працездатності.

Також вважає, що заявлений розмір відшкодування моральної шкоди завищений та не відповідає існуючій судовій практиці Верховного суду у таких справах.

Крім того, у зв`язку з введенням воєнного стану на території країни Краматорська територіальна громада, де знаходяться виробничі потужності відповідача, була віднесена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та робота підприємства була тимчасово призупинена. Потужності підприємства постійно зазнають обстрілів, що завдає значної матеріальної шкоди підприємству, унеможливлює здійснення виробничо-господарської діяльності, що призводить до значного зниження фінансово - економічного стану підприємства. Тому, неправомірне стягнення грошової компенсації моральної шкоди з відповідача суттєво вплине на матеріальний стан підприємства. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 з 16.10.1995 по 08.03.2024 працював у ПАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» та був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до ст. 38 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з Акту причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форми П-4 від 18.12.2023 ОСОБА_1 було встановлено діагноз: вібраційна хвороба ІІ ст., (вегетосенсорна поліневропатія верхніх інцівок в поєднанні з деформуючим артрозом ліктьових суглобів І ст. та дегенеративно дистрофічними змінами в кістках кистей); хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН I-II ст. Також вказано, що професійне захворювання виникло у зв?язку з неефективністю роботи системи вентиляції та недосконалістю робочого інструменту, виконував роботи в умовах впливу на організм пилу фіброгенної дії та локальної вібрації, концентрації на рівні яких перевищували гранично-допустимі. Пунктом 18 зазначеного акту встановлено, що причинами виникнення професійного захворювання є: тривалий період роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів (у ПрАТ «НКМ3» - 28 років, у тому числі у якості обрубувача - 19 років 08 місяців): локальна вібрація, яка передається на руки працюючого, еквівалентний коректований рівень якої складав (за віброприскоренням) 77-81 дБ, при ГДР = 76 дБ; пил фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 2 до 10% у максимально разових концентрація 6,1-10,7 мг/м3, при ГДК = 4 мг/м3, час дії протягом зміни - 36,5 % часу зміни. Встановлено осіб, які порушили законодавство про охорону праці.

З медичного висновку № 576 від 31.03.2022 лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання видно, що захворювання ОСОБА_1 професійні. Протипоказана робота в умовах впливу вібрації, пилу, токсичних та подразнюючих речовин.

Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК серії ААА № 150023 від 06.03.2024 ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі - 50% з 12.02.2024 до 01.04.2026.

ОСОБА_1 з 12.02.2024 встановлено третю групу інвалідності внаслідок проф. захворювання, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 863304 від 06.03.2024.

З виписок з медичної карти стаціонарного хворого від 27.12.2024 та від 18.04.2025 видно, що ОСОБА_1 проходив лікування у терапевтичному відділенні КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» з приводу скарг: ниючий біль в руках, ліктьових суглобах, біль, посилена слабкість в кистях, зяб кість, біль в хребті, шийному відділі, шум в голові.

ПАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» отримав від Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки, що підтверджується копіями відповідних дозволів.

ОСОБА_1 відмовився пройти перепідготовку по професії або обрати іншу роботу, що вбачається з відповідного акту від 26.11.2021.

У зв`язку із неможливістю здійснювати виробничо-господарську діяльність через початок повномасштабної агресії російської федерації проти України та з метою запобігання випадків загрози життю, здоров`ю і безпеці персоналу підприємства, діяльність ПрАТ «НКМЗ» тимчасово призупинена, що вбачається з Наказу Генерального директора від 28.02.2022 № 64.

Також відповідачем надано наказ про переведення на іншу роботу № 1181 від 26.06.2014, наказ про переведення на іншу роботу № 785 від 01.03.2004, постанови СБУ про завдання майнової шкоди по кримінальним провадженням ПрАТ «НКМЗ» від 12.01.2023, 13.12.2022, 27.09.2022, 24.10.2022, 31.03.2023, 19.07.2023, 20.06.2023, 04.07.2023, 27.10.2023, 27.10.2023, 01.05.2024, 07.08.2024, 04.09.2024, 01.05.2025.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з роботодавця моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку роботодавця відшкодувати моральну шкоду, а саме: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

На підтвердження факту ушкодження здоров`я позивачем було надано довідку МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги якою ОСОБА_1 встановлено 50 % втрати професійної працездатності, та встановлено третю групу інвалідності до 01.04.2026.

Відповідно до ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частинами 1 та 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Суд не може погодитись із запереченнями відповідача, який вважає не доведеним факт заподіяння моральної шкоди, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань.

Верховний Суд в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди.

Інші доводи відповідача фактично зводяться до суб`єктивної оцінки доказів та не можуть бути підставами для відмови у задоволенні позову.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі №210/5258/16-ц зазначено, що суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок отриманого професійного захворювання на виробництві останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано.

При визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості а також тим принципом , що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

За таких обставин, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100 000 грн , а в іншій частині відмовити.

Редакцію підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що була чинною до 23 травня 2020 року, передбачалося, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, окрім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21, якщо моральну шкоду завдано професійним захворюванням, яке виникло до набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №180/683/13-ц, згідно якого не підлягають оподаткуванню суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, заподіяних платникові податків внаслідок спричинення шкоди здоров`ю.

З оглядом на зазначену правову позицію та встановлені судом обставини, суд не вбачає дістав для відрахування податків та інших обов`язкових платежів з суми моральної шкоди, що стягнута на користь позивача.

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», , адреса: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 15в, оф. 8 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) грн без відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», , адреса: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 15в, оф. 8 на користь держави судовий збір у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В.Воронков