Провадження № 2/742/1319/25
Єдиний унікальний № 742/2372/25
РІШЕННЯ
19 листопада 2025 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Давидчука Д.П., за участю секретаря судового засідання Лісафіної С.А., розглянувши судовому засіданні в залі суду м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
І. Правовідносини сторін.
ОСОБА_1 (далі Позивач), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про зменшення розміру аліментів.
Позовну заяву мотивує тим, що 12 червня 2024 року заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання яких судовим наказом Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.01.2025 року (провадження № 2-н/742/162/25) з нього стягуються аліменти у розмірі 1/3 заробітку. Вказує, що про існування судового наказу та його зміст позивач дізнався після отримання постанови ДВС про відкриття виконавчого провадження, тоді як самого рішення суду не отримував і був позбавлений можливості подати заперечення. Вважає визначений судовим наказом розмір аліментів у частці 1/3 від усіх його доходів завищеним та таким, що не відповідає моєму теперішньому матеріальному становищу, реальним витратам і фактичним обставинам справи. Зокрема, позивач проходіть військову службу та перебуває на лікуванні, яке частково оплачує самостійно, тому просить зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.01.2025 року (провадження № 2-н/742/162/25), шляхом винесення рішення, яким присудити до стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1600,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину до досягнення ними повноліття.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
ІІІ. Позиції сторін.
Представник позивача адвокат Матвійчук В.В. у судове засідання з`явився. Позовну заяву підтримав, просив задовольнити.
Представник відповідача адвокат Дуденок О.О. у судове засідання з`явилася. Просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.
07.07.2025 року до суду надійшов відзив від ОСОБА_2 , у якому остання вказала, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки не наведено достатніх доводів, що можуть слугувати підставами для зменшення розміру сплати аліментів. Так, сторона позивача не надає жодних доказів того, що відрахування із заробітної плати Позивача перевищує вказані обмеження. Вважає, що підстави, передбачені ст. 192 СК України у даному випадку відсутні, зокрема позивач не довів, що відбулася зміна матеріального становища платника, а також, що така зміна є істотною та регулярною. Натомість, матеріальне становище позивача з моменту встановлення аліментів дозволяє позивачу виконувати обов?язки щодо утримання дітей у мінімальному розмірі 1/3 від всіх видів доходу на двох дітей. Тому просить відмовити у задоволенні позову. Також вказує, що останні дві місяці позивач сплачує аліменти на двох дітей у розмірі 4 500 грн, що зовсім не покриває потреб дітей, відповідного віку.
Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.
Відтак, 18.11.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення за наявними у справі матеріалами.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 відповідно (а.с. 5, 6).
За консультаційним висновком спеціаліста від 18.07.2023 року дочка ОСОБА_3 має вроджені деформації стегна (а.с. 40).
За консультаційним висновком спеціаліста від 09.08.2021 року дочка ОСОБА_3 має плоскостопість (а.с. 41).
Постановою про відкриття виконавчого провадження № 77399132 від 05.03.2025 року на підставі виконавчого листа 742/638/25 від 20.02.2025 року, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, постановлено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно з 29.01.2025 року на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКІП НОМЕР_3 , аліменти на утримання двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 29.01.2025 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 7).
Згідно з довідкою від 04.03.2023 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по теперішній час (а.с. 8), має посвідчення офіцера НОМЕР_4 (а.с.9).
Відповідно до наказу командира військової частини № 290 від 17.10.2023 ОСОБА_1 встановлено оклад за посадою 4 090 гривень на місяць, тарифний розряд 17, шпк «капітан капеланської служби». Виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 420% місячного посадового окладу, надбавку: особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років (а.с. 10).
V. Норми права, які підлягають застосуванню та оцінка суду.
Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, зміна правовідношення.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
У Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.
Відповідно ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно ч.2, ч. 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідност.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.1,ч.2, ч.3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або)натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 4 ст.273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад, зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.
Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним, зміна матеріального або сімейного стану платника аліментів є законно визначеною та самостійною підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів.
Подібні висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі № 727/1599/22.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено,що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Аналогічні положення містяться в частині другій статті 70 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження".
Визначена судом частка щомісячного розміру аліментів від заробітної плати (доходу) позивача не перевищує вказаного розміру.
VІ. Висновки суду.
За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 182 СК України визначаються обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
Таким чином, позивач є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю, доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів позивач не надав. Зокрема, позивач вказував на незадовільний стан здоров`я, надаючи лікарські висновки, однак матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про значні та регулярні витрати на його лікування, а зазначені діагнози не позбавляють позивача працездатності, відтак суд вважає, що наведені позивачем обставини не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів на користь відповідача на утримання його дітей.
Щодо доводів представника позивача в судовому засіданні про те, що позивач несе витрати на оренду житла, суд зазначає, що зазначені аргументи не підтверджуються будь-якими доказами .
Аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення, або обставин, що підтверджують значне погіршення матеріального становища позивача.
Також суд зазначає, що розмір стягуваних аліментів у розмірі 1/3 на двох дітей за судовим наказом від 30.01.2025 не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого законодавства. Позивач вчасно сплачує аліменти, заборгованість по аліментах на даний час відсутня.
Слід відзначити, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
За таких обставин суд вважає встановленим, що стягуваний з позивача розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини доходу є помірним та обґрунтованим. Позивачем не доведено погіршення його матеріального становища, що призвело б до неможливості виконання ним його обов`язку зі сплати аліментів чи те, що встановлений розмір аліментів становить для позивача надмірний тягар.
На підставі викладеного, суд дослідив всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясував обставини справи, і вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ч.2 ст.141 ЦПК України слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов залишено судом без задоволення, обов`язок зі сплати судового збору залишається за позивачем.
Керуючись ст.ст. 12-13, 76, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 353-354 ЦПК України суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 19.11.2025.

Суддя Дмитро ДАВИДЧУК