21.11.25 Справа № 469/477/24
2/469/120/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року селище Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Тавлуя В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Надич В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 - не з`явилася,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Березанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно шляхом визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 21 березня 2024 року звернулася до Березанського районного суду з зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся.

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що у травні 2004 року вона домовилася з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про купівлю у розстрочку житлового будинку, а також прилеглої земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розміщений будинок за адресою: АДРЕСА_2 (згідно рішення виконавчого комітету Коблівської сільської ради від 20.03.2000 року № 25 змінено нумерацію житлового будинку з № 47 на № 43).

Спірне майно належало відповідачам на праві власності у частках: 2/3 частки будинку - ОСОБА_2 , 1/3 частки будинку - ОСОБА_3 .

У травні 2004 року вона сплатила кошти в сумі 2500,00 доларів США відповідачу ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3 , про що була складена розписка. Решта суми у розмірі 1500 доларів США нею сплачена у травні 2005 року.

Як було усно обумовлено із відповідачами, після повного розрахунку за купівлю будинку ОСОБА_2 відмовилася від права власності на земельну ділянку площею 0,10 та за адресою: АДРЕСА_1 , на її користь.

Цей факт було письмово задокументовано та посвідчено вільний напис секретарем Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області Коржовою О.М.

Фактично відбувся договір купівлі-продажу, за яким вона передала продавцю - ОСОБА_2 кошти, а остання підтвердила факт отримання грошей за відчуження майна розпискою. Всупереч законодавству, договір купівлі-продажу не був оформлений нотаріально, але продавець пообіцяла підготувати та надати всі необхідні документи для посвідчення договору купівлі-продажу майна, але з невідомих їй причин цього не зробила.

Позивач вважала, що моментом купівлі-продажу є саме період передачі грошей продавцю за відчуження будинку та земельної ділянки, що підтверджувалось вказаною розпискою.

На сьогоднішній день їй невідомо про місце перебування відповідачів, адже у зв`язку із російською агресією проти України та введенням воєнного стану на території України згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. № 64/2022. затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ, зі змінами, більшість населення Миколаївської області, у т.ч. м. Миколаєва, вимушено залишили свої домівки.

На її письмові звернення до відповідачів щодо досудового врегулювання питання оформлення договору купівлі-продажу відповіді не послідувало.

У зв`язку з вищевикладеним вона не в змозі в позасудовому порядку оформити право власності на придбане нерухоме майно належним чином, тому просить суд визнати право власності на спірне нерухоме майно шляхом визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся.

03 квітня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження (а.с.34).

27 червня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.47).

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно не з`явилися. Про дату, місце і час судового засідання повідомлялися належним чином, зокрема шляхом публікації оголошення на офіційному ВЕБ сайті суду.

За таких обставин, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

За даними дослідженої судом матеріалів інвентарної справи КП Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що є предметом позову, належить відповідачці ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.05.1998 року за р. №2-167 (а.с.89, 95) та відповідачці ОСОБА_3 у розмірі 2/3 частини на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 07.05.1998 року за р. №2-167 (а.с.89, 95), та на підставі свідоцтва про спадщину від 01.12.2004 року за р. №2-1286 (а.с.89, 96,).

За даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 13.06.2023 року право власності на вказаний об`єкт нерухомості не зареєстровано (а.с.17).

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 06.05.2024 року отримала від позивачки завдаток у розмірі 1000 доларів США за продаж житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією розписки ОСОБА_2 від. 06.05.2004 року (а.с.15).

Згідно наявної у матеріалах справи Заяви відповідачки ОСОБА_2 від 11.05.2005 року відповідачка заявила про свою відмову від земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

За даним Довідки виконкому Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 30.03.2023 року позивачка ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , з 12.04.2005 року по теперішній час згідно Акту про фактичне проживання від 30.03.2023 року (а.с.11).

Позивачка просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, що належить відповідачам на праві спільної часткової власності шляхом визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся, посилаючись на те, що вказаний об`єкт нерухомості вона придбала у травні 2004 року, сплативши кошти в сумі 2500,00 доларів США відповідачу ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3 , згідно розписки, а також на те, що відповідачка ОСОБА_2 відмовилася від права власності на земельну ділянку площею 0,10 та за адресою: АДРЕСА_1 , на її користь.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

За змістом положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Ст.203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Згідно приписів ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно положень ч.2 ст.209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

За змістом ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до положень ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до встановлених обставин справи, приймаючи до уваги, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, що є предметом позову, не посвідчено нотаріально, у суду відсутні правові підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на спірне майно.

Приймаючи рішення у справі, суд не враховує обставини проживання позивачки у будинку, що є предметом позову та відмови відповідачки ОСОБА_2 від земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована за адресою, де розташований спірний житловий будинок, оскільки вказані обставини не мають правового значення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно шляхом визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся, слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно шляхом визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся, відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 листопада 2025 року.

Суддя: