Справа № 539/1758/25
Провадження № 2/539/896/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 листопада 2025 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участі секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Юхимовича О. В.

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення місця проживання дитини, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, про визначення місця проживання дитини, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що 05 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис № 376. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 листопада 2023 року у справі № 539/4987/23 шлюб між сторонами у справі розірвано. Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до акта обстеження умов проживання спільна сторін у справі дитина проживає з батьком. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у справі № 539/4986/23 від 19 січня 2024 року з відповідачки стягнуто аліменти на утримання спільного з позивачем сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 01 червня 2024 року заборгованість за аліментами складає 25 994 грн.

У цій справі позивач просить встановити факт самостійного виховання та утримання дитини. Позовні вимоги пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за позивачем певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дитину, і це необхідно для переміщення разом з дитиною без згоди матері, мати можливість одноосібно звертатися до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, для того, щоб дитина не залишилася без догляду батька.

Відповідно до висновку Служби у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області щодо визначення місця проживання дитини від 22 серпня 2024 року № 702 визнано доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до акта участі батьків у вихованні дитини від 13 червня 2024 року № 01-19-/220 та довідки від 09 грудня 2024 року № 01-19/434 ОСОБА_3 навчається в освітньому закладі «Засульський ліцей Лубенської міської ради» в 6-А класі. З третього класу (2021 року), вихованням сина займається тільки батько дитини ОСОБА_1 . З класним керівником та педагогами спілкується лише батько.

Відповідно до характеристики на ОСОБА_3 від 09 грудня 2024 року, виданої освітнім закладом «Засульський ліцей Лубенської міської ради», дитина характеризується позитивно, правила поведінки знає та виконує, конфліктів з однокласниками та вчителями ліцею не має, приймає активну участь в житті класу та ліцею. За змістом характеристики з місця роботи ОСОБА_1 від 18 грудня 2024 року останній характеризується позитивно, як сумлінний працівник і добропорядна людина. Згідно з характеристикою з місця проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, скарг та нарікань не має.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив: визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; судові витрати залишити за позивачем.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала.

Представник позивача у судовому засіданні вказував, що позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що дитина повністю перебуває на утриманні та вихованні батька, що підтверджується поданими до суду доказами. Позовні вимоги у цій справі заявлені тому, що це необхідно для реалізації позивачем у повному обсязі своїх прав та обов`язків як батька, зокрема щодо виховання дитини, можливого виїзду з дитиною без згоди матері.

Позивач у судовому засідання просив позов задовольнити. Вказував, що жодної допомоги зі сторони матері щодо виховання та утримання сина не було. Відповідач два з половиною роки тому виїхала за кордон та не цікавиться навчанням і проживанням дитини, аліменти не сплачує. Зазначив, що лише він займається вихованням та утримання сина. На початку війни (у лютому/березні 2022 року) матір із сином виїхали за кордон (Республіку Польща), ОСОБА_2 працювала там на роботі, проте син періодично хворів, тому через деякий час вона із сином повернулися в Україну і потім у березні 2023 року поїхала за кордон сама.

Рух справи

09 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, про визначення місця проживання дитини, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 квітня 2025 року справу № 539/1758/25 передано судді Пилипчуку М. М.

Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 11 квітня 2025 року звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

У відповіді, яка 15 квітня 2025 року надійшла до суду з Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

16 квітня 2025 року до суду надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали від 16 квітня 2025 року.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 08 травня 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу - відповіді на відзив, відповідачу - заперечення на відповідь на відзив, третій особі - письмові пояснення щодо позову або відзиву.

Представник позивача 07 травня 2025 року подав до суду заяву про приєднання до матеріалів справи копії довідки розрахунку заборгованості по аліментам та копії акта обстеження.

У зв`язку з неявкою 08 травня 2025 року відповідача підготовче судове засідання відкладено на 22 травня 2025 року.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 травня 2025 року залучено до участі у справі як третю особу ІНФОРМАЦІЯ_1 , підготовче судове засідання відкладено на 12 червня 2025 року.

Представник позивача 23 травня 2025 року подав до суду підтвердження направлення копії позовної заяви з додатками залученій третій особі.

Представник позивача 11 червня 2025 року подав до суду заяву про долучення до матеріалів справи копії акта обстеження умов проживання дитини.

Представник позивача 11 червня 2025 року подав до суду клопотання про зобов`язання Служби у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області надати висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини та встановлення факту виховання й утримання з батьком.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 червня 2025 року зобов`язано Службу у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області надати письмовий висновок щодо доцільності (недоцільності) визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлення факту самостійного виховання та утримання цієї дитини батьком. Підготовче судове засідання відкладено на 02 липня 2025 року.

Служба у справах дітей Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 01 липня 2025 року подала до суду висновок про визначення місця проживання дитини, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, просила розгляд справи проводити без представника указаної служби.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 05 серпня 2025 року.

Судове засідання 05 серпня 2025 року відкладено на 03 вересня 2025 року у зв`язку з першою неявкою в судове засідання відповідача та третіх осіб.

Представник позивача 05 серпня 2025 року подав до суду докази направлення учасникам процесу довідки розрахунку заборгованості по аліментам.

Представник позивача 03 вересня 2025 року подав до суду клопотання про виклик та допит як свідка ОСОБА_5 та в судовому засіданні заявив клопотання про витребування в Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію, чи перетинала відповідач кордон України з метою виїзду з території України протягом 2022-2025 років.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 вересня 2025 року витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин ОСОБА_2 державного кордону України в період з 01 січня 2022 року по дату виконання ухвали суду; викликано в судове засідання на 22 вересня 2025 року для допиту як свідка головного спеціаліста Служби у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради ОСОБА_5 .

Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 15 вересня 2025 року направив до суду повідомлення щодо невиконання ухвали суду від 03 вересня 2025 року.

Представник позивача 22 вересня 2025 року подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття через хворобу. Судове засідання 22 вересня 2025 року відкладено на 16 жовтня 2025 року.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 жовтня 2025 року витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин ОСОБА_2 державного кордону України в період з 01 січня 2022 року по дату виконання ухвали суду, відкладено розгляд справи на 06 листопада 2025 року.

Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання. Вказані обставини підтверджені рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач на виконання вимог статті 131 ЦПК України повідомляла суд про зміну адреси місцезнаходження. Суд вважає, що відповідач не з`явилася в судові засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 12 листопада 2025 року.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд встановив, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно зі свідоцтвом про народження від 25 лютого 2013 року серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (мати).

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 листопада 2023 року у справі № 539/4987/23, яке набрало законної сили, розірвано шлюб, зареєстрований 05 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 376, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 05 грудня 2009 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області складено актовий запис № 376.

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 січня 2024 року у справі № 539/4986/23, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Начальник Лубенського відділу Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 02 травня 2024 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 74905483 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01 червня 2024 року, складеного заступником начальника Лубенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за аліментами станом на 01 червня 2024 року становить 25 994 грн.

Згідно з актом участі батьків у вихованні дитини від 13 червня 2024 року № 01-19/220, складеного Опорним закладом «Засульський ліцей Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області» (далі - ОЗ «Засульський ліцей ЛМР»), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учень 5-А класу вказаного ліцею, навчається в освітньому закладі з 2019 року. Мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_1 . Зараз ОСОБА_3 проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Мати ОСОБА_2 , зі слів батька, перебуває закордоном. ОСОБА_2 за період навчання хлопчика у 5-А класі жодного разу не контактувала з класним керівником, не цікавилася навчанням та шкільним життям ОСОБА_3 . У 2023/2024 навчальному році заклад перебуває на змішаному навчанні, яке передбачає чергування очних та дистанційних занять. Під час дистанційного навчання батько контролює виконання дитиною домашніх завдань та контактує з класним керівником. Під час очного навчання ОСОБА_3 приходив до школи та цікавився успіхами у навчанні ОСОБА_3 , його поведінкою, регулярно відвідував батьківські збори.

У висновку служби у справах дітей щодо визначення місця проживання дитини від 22 серпня 2024 року № 01-19/702, наданому Службою у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради, зазначено, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 є доцільним.

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 жовтня 2024 року у справі № 539/2568/24, яке набрало законної сили, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Лубенського району Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, про визначення місця проживання дитини відмовлено.

В указаній справі № 539/2568/24 Лубенський міськрайонний суд Полтавської області встановив, що фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так фактично проживала і від якого мати дитини не вимагала та не вимагає зміни її місця проживання. Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, відповідач не подала до суду відзив на позовну заяву, у встановленому порядку із самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду цієї справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не зверталась, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із матір`ю суду не надала. Поведінка відповідача дає суду підстави для висновку про те, що фактично відповідач не заперечує, щоб суд ухвалив рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із матір`ю суду не надано. Суд не погодився з висновком Служби у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 22 серпня 2024 року № 01-19/70, оскільки він не містить обґрунтування, чому при відсутності спору між батьками щодо місця проживання дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком. У суду відсутні підстави вважати, що на час звернення позивача до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, яка фактично проживала і проживає разом з ним, між батьками дитини виник спір саме щодо її місця проживання, оскільки мати дитини не вимагала від батька дитини змінити її місце проживання, не порушувала в судовому порядку питання щодо відібрання дитини у позивача, не зверталась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з собою. Вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді.

У довідці ОЗ «Засульський ліцей ЛМР» від 09 грудня 2024 року № 01-19/434 зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у 6-А класі зазначеного ліцею. Систематично відвідує освітній заклад. Має задовільний зовнішній вигляд. Учень забезпечений необхідним шкільним приладдям, підручниками, спортивним одягом та взуттям. З третього класу (2021 року) вихованням сина займається лише батько ОСОБА_1 . Мати жодного разу не приходила у школу, не телефонувала класному керівнику, не цікавилася навчальними досягненнями та успіхами хлопчика. З класним керівником та педагогами спілкується лише батько, який приділяє належну увагу вихованню сина, завжди відвідує батьківські збори, приймає активну участь у вихованні дитини, цікавиться успіхами у навчанні та житті класу.

Відповідно до характеристики від 09 грудня 2024 року № 01-19/435, виданої ОЗ «Засульський ліцей ЛМР», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у цій школі з першого класу. Систематично відвідує освітній заклад. Має задовільний зовнішній вигляд. Учень забезпечений необхідним шкільним приладдям, підручниками, спортивним одягом та взуттям. Має навчальні досягнення нижче середнього рівня. Домашні завдання виконує, з боку батька регулярно здійснюється контроль за їх виконанням. Конфліктів з однокласниками та вчителями ліцею не має. Правила поведінки знає та виконує, на уроки завжди приходить вчасно, школу без поважних причин не пропускає, лише в результаті хвороби. Регулярно бере участь у заходах класу, благодійних акціях та громадській роботі. Діти поважають хлопчика, охоче товаришують з ним. У ОСОБА_3 багато друзів серед однокласників та однолітків. Хлопчик веселий, акуратний, чуйний, рішучий, відповідальний, проявляє доброзичливе ставлення до дітей, може здійснювати безкорисливу підтримку та допомогу іншим, проявляє толерантність до людей старшого віку, працелюбний, добросовісно виконує доручення класного керівника.

Згідно з характеристикою від 09 грудня 2024 року № 18-2/09/175, наданою старостою Засульського старостинського округу Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_1 за місцем реєстрації не проживає, проживає у АДРЕСА_3 , за період проживання сусідами характеризується позитивно. Письмових скарг від сусідів та односельців до старости не надходило.

У наданій Товариством з обмеженою відповідальністю «ДК «Глобал-сервіс» характеристиці від 18 грудня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 працює в указаному товаристві на посаді експедитора з 14 листопада 2023 року. За час роботи у товаристві виявив себе як дисциплінований, пунктуальний, цілеспрямований, відповідальний працівник і добропорядна людина. ОСОБА_1 сумлінно ставиться до роботи, користується повагою у працівників товариства. Завдання, які перед ним ставить адміністрація товариства, виконує якісно і в заплановані строки.

Згідно з довідкою про доходи від 18 грудня 2024 року № Г-000000018, виданій Товариством з обмеженою відповідальністю «ДК «Глобал-сервіс», ОСОБА_1 працює в указаному товаристві на посаді експедитора, загальна сума доходу за період із січня 2024 року до листопада 2024 року без урахування аліментів становить 70 285,77 грн.

За змістом акта житлово-побутових умов від 08 січня 2025 року № 1, складеного сусідами та затвердженого Виконавчим комітетом Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, за адресою: АДРЕСА_3 , проживає без реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3, разом проживає і перебуває на утриманні батька неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2. Мати участі у вихованні дитини не приймає.

За змістом розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01 квітня 2025 року, складеного заступником начальника Лубенського відділу Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за аліментами станом на 01 квітня 2025 року становить 55 761,30 грн.

ОСОБА_1 вручено повістку щодо призову 05 травня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 по мобілізації.

В акті обстеження від 05 травня 2025 року № 134, складеного сусідами та затвердженого Виконавчим комітетом Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, зазначено, що за адресою: АДРЕСА_3 , проживає без реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3, разом проживає і перебуває на утриманні батька неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2. Мати участі у вихованні дитини не приймає.

За змістом акта обстеження умов проживання родини, складеного Службою у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, 28 травня 2025 року проведено обстеження умов проживання родини ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Під час обстеження виявлено, що житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинку, складається з 3-х житлових кімнат, кухні коридору, санвузол суміжний, опалення газове та дров`яне, присадибна ділянка. Санітарно-гігієнічний стан помешкання задовільний, в будинку прибрано, чисто, речі на своїх місцях, будинок мебльований, в наявності побутова техніка, продукти харчування в достатній кількості. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: у дитини є окрема кімната, місце для сну та відпочинку, для виготовлення уроків, дитина забезпечена сезонним одягом та взуттям, шкільним приладдям. За цією адресою зареєстровані/проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (батько), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (баба), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (дід). Зі слів батька, син проживає з ним з березня 2023 року. Зі слів баби та діда мати дитини із сином не спілкується на протязі двох років, матеріально не допомагає.

Згідно з висновком Служби у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 01 липня 2025 року № 01-19/470 орган опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради вважає, що визначення місця проживання, встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 є доцільним.

У висновку від 01 липня 2025 року № 01-19/470 вказано, зокрема, що зі слів ОСОБА_1 останній зазначив, що будь-які зв`язки з ОСОБА_2 припинив, ніяких стосунків з нею не підтримує, шлюб з нею розірвано заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 листопада 2023 року. Про фактичне місце проживання матері дитини йому не відомо, та зі слів ОСОБА_1 та його батьків, ОСОБА_2 на протязі двох років перебуває за межами України на заробітках в Республіці Польща і за весь цей час перебування за кордоном жодного разу не цікавилась життям дитини, питаннями забезпечення сина одягом та взуттям, не турбувалася про його здоров`я, матеріально не допомагала, не телефонувала.

За змістом розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01 серпня 2025 року, складеного в.о. начальника Лубенського відділу Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за аліментами станом на 01 серпня 2025 року становить 71 483,50 грн.

У витязі з бази даних від 28 жовтня 2025 року № 19/85030-25-Вих, наданому Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перетнула державний кордон України 17 вересня 2022 року у напрямку в`їзд, 23 березня 2023 року у напрямку виїзд.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказувала, що працює головним спеціалістом Служби у справах дітей Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області. Зазначала, що на комісії із захисту прав дитини, де вона була членом комісії, розглядалося питання та затверджувався висновок щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 , встановлення факту самостійного виховання та утримання цієї дитини батьком, а також акт виховання дитини батьком. Під час виконання своїх посадових обов`язків, свідок ОСОБА_5 спілкувалася з ОСОБА_2 шляхом листування через додаток «Viber» та за допомогою електронних повідомлень, за номером телефону, який їй стало відомо з позовної заяви. Під час листування відповідач повідомила, що перебуває за кордоном, в якій саме країні свідку не відомо, так як відповідач їй не повідомляла такої інформації. Також свідок ОСОБА_5 зазначала, що вона повідомила відповідача про дату та, що саме буде розглядатися на засіданні комісії, за допомогою додатка «Viber» за номером телефону, вказаним позивачем у позовній заяві. За зареєстрованим місцем проживання відповідача свідок ОСОБА_5 кореспонденцію не направляла.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з частиною третьою статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (частина друга статті 160 СК України).

Частиною першою статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Водночас у частині шостій статті 19 СК України зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У цій справі батько звернувся до суду з позовом до матері про визначення місця проживання малолітнього сина з батьком.

Підставою звернення було те, що мати дитини у березні 2023 року поїхала за кордон та не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею та не надає матеріальної допомоги, дитина проживає разом з батьком, який сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків.

Подані до суду докази підтверджують, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 .

Згідно з висновком Служби у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 01 липня 2025 року № 01-19/470 орган опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради вважає, що визначення місця проживання, встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 є доцільним.

Водночас матеріали справи не містять жодних заперечень відповідача стосовно визначення місця проживання дитини разом із позивачем.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

У статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги про визначення місця проживання сина разом із батьком, оскільки позивач не довів, що його права порушені, а відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України до суду особа має право звернутися, якщо її права порушені, невизнані або оспорюються. Жодну із цих дій відповідач не вчиняла.

Суд звертає увагу, що спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком, з яким дитина і так фактично проживала і продовжує проживати. Мати дитини не вимагала і не вимагає зміни місця проживання сина.

При цьому, позивач у судовому засіданні вказував, що на початку війни (у лютому/березні 2022 року) матір із сином виїхали у Республіку Польща, ОСОБА_2 працювала за кордон на роботі, проте син періодично хворів, тому через деякий час вона із сином повернулися в Україну і потім у березні 2023 року поїхала за кордон сама.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не довів, що на час звернення до суду з позовом про визначення місця проживання сина порушені його права.

Суд встановив відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача в частині заявленої вимоги про визначення місця проживання дитини. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимоги щодо визначення місця проживання дитини зважаючи на відсутність правових підстав для втручання держави у сімейні відносини, врегульовані за згодою (домовленістю) їх учасників, та недоведеності необхідності захисту інтересів позивача та малолітньої дитини, як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судового рішення.

Судове рішення у справі про визначення місця проживання дитини з одним із батьком може бути ухвалено коли між батьками немає домовленості про те, з ким із них буде проживати дитина. Проте у цій справі дитина постійно проживає з батьком, мати не заперечувала щодо проживання дитини разом із батьком, тому помилковими є посилання позивача щодо наявності підстав для визначення місця проживання дитини за рішенням суду, оскільки суд уповноважений на це у випадку недосягнення згоди маж батьком і матір`ю (статті 160, 161 СК України).

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13 серпня 2025 року у справі № 202/15541/23, від 18 вересня 2025 року у справі № 212/6085/24.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що відповідач вчиняє будь-які дії щодо відібрання дитини у позивача.

Водночас відмова в позові у цій справі не позбавляє ОСОБА_1 права звернення до суду із вимогами про визначення місця проживання дитини у разі, якщо в подальшому батьки не дійдуть згоди щодо місця проживання малолітнього сина, а із досягненням чотирнадцятирічного віку ОСОБА_3 вправі самостійно обрати собі місце проживання будь з ким із батьків.

Як підставу заявлених у справі вимог, зокрема, щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, позивач вказував, що такі вимоги пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за позивачем певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дитину, і це необхідно для переміщення разом з дитиною без згоди матері, мати можливість одноосібно звертатися до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, а також для того, щоб дитина не залишилася без догляду батька.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у нього перешкод у переміщенні разом з дитиною без згоди матері й одноосібно звернення до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 вручено повістку щодо призову 05 травня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 по мобілізації.

Відповідач не заперечував, що встановлення зазначеного факту також буде підставою для відстрочки (звільнення) від мобілізації.

Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги, зокрема, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини спрямована на створення підстави для звільнення від мобілізації, а не на захист сімейних прав. Також суд взяв до уваги, що встановлення факту самостійного виховання та утримання сина може мати негативні наслідки для матері. На думку суду, права одного з батьків можуть бути обмежені або припинені лише у випадках, прямо передбачених законом, наприклад, позбавлення батьківських прав.

Сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються із суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

У силу норм ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених указаним Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання та утримання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання та утримання дитини.

Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Позивач, звертаючись до суду з позовом у цій справі просив встановити факт самостійного виховання та утримання сина, вказуючи на невиконання відповідачем, яка є матір`ю спільної з позивачем дитини, батьківських обов`язків.

Доведення факту одноосібного утримання дітей батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дітей, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самих дітей, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

У матеріалах справи відсутні докази існування або настання обставин, в силу яких батьківська правосуб`єктність матері обмежена або припинилася, тому відсутні правові підстави для задоволення вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем сина.

Натомість навпаки, найвищим інтересам неповнолітніх дітей відповідає спільна опіка (виховання та утримання) батьками, оскільки у матеріалах справи відсутні докази протипоказань для такого. Обставин невідповідності моральним засадам суспільства не встановлено.

Водночас позивачем не доведено факту ухилення відповідача від участі у вихованні та утриманні дитини, а надані докази підтверджують лише факт проживання сина з батьком.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на практику щодо неможливості оцінки спірних правовідносин лише залежно від того, як позивач сформулював позовну вимогу, і кого вказав відповідачем за цією вимогою. У кожному випадку суд повинен встановити зміст спірних правовідносин (обставини, пов`язані з правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів). Самі по собі предмети позовів і сторони справ можуть не допомогти встановити зміст спору. Не завжди обраний позивачем спосіб захисту є належним й ефективним. Тому формулювання предмета позову може не вказати на зміст спірних правовідносин. Крім того, сторонами справи не завжди є сторони спору (наприклад, із неналежним відповідачем спору немає, але стороною справи він є; позивач може помилятися з приводу участі у спірних правовідносинах, проте його процесуальний статус як позивача від цього не залежить). Отже, сторони справи, яких вказує у позовній заяві позивач, теж не обов`язково дозволяють встановити зміст спірних правовідносин (постанови від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц, від 05 жовтня 2022 року у справі № 906/513/18, від 04 липня 2023 року у справі № 373/626/17).

Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви. Але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст і обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть різнитися. Однак принаймні на рівні формулювання викладу їхнього змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19).

Задоволення судом позовної вимоги має з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права) дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, і той, який обрав позивач, можна використати для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких він звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним, зокрема неефективним, і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлену позовну вимогу взагалі не можна використати для захисту права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, таку вимогу не можна розглядати як спосіб захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц, від 22 вересня 2020 року у справі № 127/18934/18).

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц, від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18).

За обставинами цієї справи, конкретною метою позивача є не вирішення сімейного спору, а отримання відстрочки від мобілізації, що свідчить про наявність публічно-правового спору між ним та органом військового управління, який займається веденням військового обліку та здійсненням мобілізаційної роботи, а не з матір`ю дитини. Ця обставина є визначальною для правильного застосування норм права.

Спір про утримання дитини був вже вирішений у судовому порядку, зокрема, шляхом ухвалення рішення у справі № 539/4986/23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 не довів, що захищає своє право на утримання дитини в цій справі. Його позов про встановлення факту самостійного виховання та утримання сина не спрямований на захист матеріального права, яке вже було захищене раніше, а слугує лише проміжною ланкою для вирішення зовсім іншого спору, що має ознаки відмінні від цивільно-правового.

Водночас задоволення позову про встановлення заявлених у справі фактів не гарантує позивачу досягнення його кінцевої мети - отримання відстрочки від мобілізації. Суд не повинен ухвалювати рішення, яке лише створює передумови для вирішення спору в майбутньому, оскільки це призводить до штучного подвоєння судового процесу та порушення принципу процесуальної економії.

Висновки за результатами розгляду позовних вимог

Аналізуючи зібрані у справі докази, обраний позивачем спосіб захисту та поведінку учасників судового процесу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених у справі вимог.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатом розгляду справи у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення місця проживання дитини, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем і третіми особами до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ).

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_4 ).

Третя особа - Служба у справах дітей Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (місцезнаходження: Полтавська область, Лубенський район, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, 33; ЄДРПОУ - 45755157).

Третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ; ЄДРПОУ - НОМЕР_5 ).

Суддя М. М. Пилипчук