ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 листопада 2025 року

м.Харків

справа № 639/1102/25

провадження № 22-ц/818/4436/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участі секретаря Смелянець К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, -

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мироненка Станіслава Станіславовича на рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року, постановлене суддею Труханович В.В.

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь майнову шкоду завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 71 109,80 грн., моральну шкоду завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 145 000,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 21 000,00 грн.

Рішенням Новобаварського районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 50 000,00 грн. У задоволені іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу 8000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Мироненко С.С. просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог та постановити нове, яким задовольнити позовні вимог у повному обсязі. Змінити рішення в частині розміру моральної шкоди, збільшивши суму відшкодування до 145000,00 грн. Змінити розподіл судових витрат на правничу допомогу та судовий збір.

Також просить стягнути 15000,00 грн витрат на правничу допомогу за подачу апеляційної скарги.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд формально підійшов до розгляду справи та надав невірної оцінки доказам, невірно застосував норми матеріального права, поверхнево, встановив істотні обставини по справі, від з`ясування яких залежить ухвалення об`єктивного та справедливого рішення по суті, а також ОСОБА_2 повністю визнав свою вину, а отже і визнав обставину нанесення матеріальної шкоди майну ОСОБА_1 , а саме визнав, що він із застосуванням пляшки з-під шампанського вдарив два рази в бокове вікно автомобіля Infiniti Q50, білого кольору, 2016р.в., д.н.з. НОМЕР_1 зі сторони водійського сидіння та розбив його, після чого вдарив два рази у лобове скло вказаного автомобіля і розбив його. На підтвердження заподіяної майнової шкоди надано рахунок, який складений ТОВ «Альфа Скайлайн» від 24.07.2024, з якого вбачається, що на підставі необхідного проведення ремонтних робіт та заміни деталей кузову автомобіля Infiniti Q50, білого кольору, 2016 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 , а саме: скло лобове - вартістю 33 279,17 гривень; скло дверей ліве - вартістю 11 035,00 гривень; гумовий ущільнювач скла - вартістю 6 313,33 гривень; молдинг передніх дверей - вартістю 2 726,67 гривень; скло лобове - з/в, замінити - вартість 3 600 гривень; карта двері передньої лівої- з/в - вартість 720 гривень; скло ліве переднє з/а - вартість 720 гривень; ущільнювачі дверей, замки - вартість 576,00 гривень; молдинг двері з/в - вартість 288,00 гривень, загальна сума складає 71 109,80 грн. Відповідачем не було вчинено дій щодо доказування відсутності збитків, або ж зменшення їх розміру, тобто покладено тягар доказування розміру збитків на позивача. Суд не врахував фізичний стан ОСОБА_1 після нанесення їй удару; які саме ускладнення були виявлені після нанесення їй ушкоджень; яким чином обставини бійки вплинули на її емоційний стан, загальне самопочуття; які здібності (фізичні/розумові) були погіршені. Судом не враховано характер нанесених ушкоджень, які в свою чергу нанесені у лобну область голови, що є надважливою ділянкою в тілі людини. Враховуючи, що законним та справедливим є рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 мають бути задоволені в повній мірі, а витрати на професійну правничу допомогу мають бути в повній мірі покладені на відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Коротенко О.І. просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами факту завдання шкоди майну, а саме транспортному засобу позивача, розмір заданої шкоди та причинний зв?язок з діями відповідача, а отже у стягненні матеріальної шкоди з ОСОБА_3 на користь позивача задоволенню не підлягає. Позивач зазнала душевних страждань, пов`язаних, як з отриманими ушкодженнями, так і з проведеним лікуванням та переживаннями, пов`язаними з необхідністю докладати зусилля щодо захисту своїх прав протягом тривалого часу, суд дійшов висновку, що відшкодуванню позивачу підлягає моральна шкода, завдана в результаті вчинення кримінального злочину, у розмірі 50000, 00 грн. судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам.

Такі висновки суду першої інстанції не вповній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є власницею автомобіля автомобіля Infiniti Q50, білого кольору, 2016р.в., д.н.з. НОМЕР_1 .

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (а.с. 10-11).

Зі змісту вироку убачається, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин: 07.07.2024 р. у період часу з 20:50 год. до 21:00 год., ОСОБА_2 знаходився біля автомобіля білого кольору марки «Infinity» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить його знайомій ОСОБА_1 . Вказаний автомобіль був припаркований за адресою: м. Харків, проспект Аерокосмічний біля буд. 164, а саме навпроти супермаркету «АТБ». 3 малозначного приводу між потерпілою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, на що ОСОБА_2 , тримаючи в руках скляну пляшку, вдарив нею два рази в бокове вікно зі сторони водійського сидіння та розбив його, після чого вдарив два рази у лобове скло вказаного автомобіля і розбив його. Намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_2 , ОСОБА_1 почала відштовхувати його руками від автомобіля, на що ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, стоячи обличчям до потерпілої на відстані приблизно 50 см. та тримаючи в правій руці вказану скляну пляшку, наніс потерпілій один удар в область голови Боровик Ю.Г.

Зазначений вирок набрав законної сили.

В результаті протиправних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної області, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) та пошкоджено автомобіль позивачки (а.с. 11-12).

Факт пошкодження автомобіля Infinity», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачці, є доведеним, оскільки підтверджується фототаблицею зафіксованих ушкоджень автомобіля, протоколом огляду місця події від 17.07.2024 року (а.с.15-21 т.1), протоколом огляду предмета, а саме DVD диску із записом подій 07.07.2024 року (а.с.31-33 т.1).

На підтвердження розміру майнової шкоди стороною позивача надано рахунок на загальну суму 71109,80 грн, який складений ТОВ «Альфа Скайлайн» від 24.07.2024.

Згідно Консультативного висновку від 07.07.2024 ОСОБА_1 оглянута нейрохірургом та їй встановлено діагноз забійна рана лобної ділянки внаслідок якого, ОСОБА_1 накладено шви, проведено підшкірний дренаж та накладена медична пов`язка. Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №13107 вбачається, що ОСОБА_1 госпіталізована до нейрохірургічного відділення внаслідок отриманої травми 07.07.2024 від удару пляшкою по голові, внаслідок чого отримала рани голови, втрату свідомості. Відповідно Висновку Експерта №09-1098/2024 ОСОБА_1 07.07.2024 спричинено забійну рану, яка за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь суму матеріальних збитків у сумі 71 109,80 грн., моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 145 000,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 21 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо відшкодування майнової шкоди.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, вказані витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права особи, а саме, без здійснення таких витрат є неможливим відновлення порушеного права особою.

Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування майнової шкоди доводить лише факти заподіяння такої шкоди.

Як вбачається зі змісту вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.12.2024, 07.07.2024 р. у період часу з 20:50 год. до 21:00 год., ОСОБА_2 знаходився біля автомобіля білого кольору марки «Infinity» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 . 3 малозначного приводу між потерпілою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт. ОСОБА_2 , тримаючи в руках скляну пляшку, вдарив нею два рази в бокове вікно зі сторони водійського сидіння та розбив його, після чого вдарив два рази у лобове скло вказаного автомобіля і розбив його. Намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_2 , ОСОБА_1 почала відштовхувати його руками від автомобіля, на що ОСОБА_2 , вдарив її пляшкою по голові, спричинивши легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Факт пошкодження автомобіля Infinity», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачці, є доведеним, оскільки підтверджується фототаблицею зафіксованих ушкоджень автомобіля, протоколом огляду місця події від 17.07.2024 року (а.с.15-21 т.1), протоколом огляду предмета, а саме DVD диску із записом подій 07.07.2024 року (а.с.31-33 т.1).

Доказів, що шкоду майну позивачки було заподіяно не відповідачем, а іншою особою матеріали справи не містять.

При цьому обов`язок доведення зазначених обставин покладено саме на відповідача.

Аналізуючи наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що висновок суду про недоведеність факту спричинення шкоди, вини відповідача та причинного зв`язку між шкодою та діями відповідача не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно ч. 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження розміру заподіяної шкоди позивачем наданий розрахунок, складений ТОВ «Альфа Скайлайн» від 24.07.2024 року, відповідно до якого заміна лобового та бокового скла автомобіля позивачки та супутні витрати складають 71109,80 грн.

Наданий позивачкою рахунок є належним та допустимим доказом.

Даних на спростування розміру майнової шкоди відповідачем суду не надано.

Таким чином позивачкою доведено факт та розмір спричинених їй матеріальних збитків за зазначених нею обставин, тому позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача шкоди у розмірі 71 109,80 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Одним із самих найважливіших питань, які підлягають встановленню судом при вирішенні зазначеної категорії справ, є доведеність особою заподіяння їй моральної шкоди, внаслідок протиправних дій, оскільки не будь-які неправомірні дії і не будь-які моральні страждання, як-то тимчасові хвилювання, образи, чи незручності, можуть бути підтвердженням такої шкоди.

Згідно Консультативного висновку від 07.07.2024 ОСОБА_1 оглянута нейрохірургом та їй встановлено діагноз забійна рана лобної ділянки внаслідок якого, ОСОБА_1 накладено шви, проведено підшкірний дренаж та накладена медична пов`язка.

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №13107 вбачається, що ОСОБА_1 госпіталізована до нейрохірургічного відділення внаслідок отриманої травми 07.07.2024 від удару пляшкою по голові, внаслідок чого отримала рани голови, втрату свідомості.

Відповідно Висновку Експерта №09-1098/2024 ОСОБА_1 07.07.2024 спричинено забійну рану, яка за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

За ступенем тяжкості забійна рана належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров?я тривалістю понад 6-ти днів але не більше 3-х тижнів (21 дня) (а.с. 23-24).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 внаслідок вчинення кримінального злочину, зазнала легких тілесних ушкоджень, у зв?язку з протиправною поведінкою позивача, що в подальшому спровокувало короткочасний розлад здоров?я, зазнала душевних страждань перенесла емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт, і моральні переживання. При цьому обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню у сумі 50000,00 грн. Такий розмір є розумним та справедливим. Підстав для його збільшення колегія судів не вбачає.

Рішення суду в цій частині відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 , під час розгляду справи представляв адвокат Мироненко С.С. на підставі ордеру № 187 від 18 липня 2024 року (а.с.12-14).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір від 18.07.2024 про надання юридичних послуг, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 187 від 18.07.2024, прибутковий касовий ордер № 11 від 11 червня 2025 року на суму 21 000,00 грн.

В свою чергу, представники відповідача просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн, яка надана адвокатом Коротенком О.І.

Так, відповідачу надана правнича допомога відповідно до договору про надання правової допомоги від 30.04.2025, укладеного між адвокатом Коротенком О.І. та ОСОБА_2 .

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір від 30.04.2025 про надання юридичних послуг, протокол погодження договірної ціни до договору про надання правничої допомоги від 30.04.2025, Квитанція про сплату за договором 8 000,00 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги позивача задоволено на 56,04% таким чином витрати на правничу підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам, а саме з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 11768,40 грн.

Також з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 3516,80 грн.

Також стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1211,08 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги 1453,29 грн.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст.367,368,376,381,382,383,384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мироненка Станіслава Станіславовича - задовольнити частково.

Рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року в частині стягнення матеріальної шкоди скасувати, в частині стягнення витрат на правничу допомогу та судового збору - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 71109,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 11768,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 3516,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 2664,37 грн.

Рішення суду в частині стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 21.11.2025 року.