КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/23409/24

номер провадження 22-ц/824/10300/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року /суддя Шаповалова К.В./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № від 09 березня 2024 року у розмірі 59500,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 49500,00 грн - заборгованість за процентами.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" заборгованість за кредитним договором надання грошових коштів у позику № від 09 березня 2024 року у розмірі 46680,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом, 36680,00 грн - заборгованість за відсотками, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1900,46 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Іннова Фінанс» про стягнення заборгованості, стягнути з ТОВ «Іннова Фінанс» на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги 4542,00 грн.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалася на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення електронного кредитного договору № від 09.03.2024 року, оскільки не надані докази відправлення та отримання оферти, акцепту, підписання одноразовим ідентифікатором, належність номера телефону та банківської картки відповідачу; відсутні докази перерахування коштів від позивача на рахунок відповідача; не доведено отримання відповідачем коштів; посилання на ст. 81 ЦПК України (обов`язок доказування), ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» (порядок укладення електронного договору), ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором), ст. 3 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (визначення електронного підпису), ст. 89 ЦПК України (оцінка доказів). Вказувала, що позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Зазначала, що районним судом, не була звернута увага на відсутність в матеріалах справи належних доказів нібито перерахування коштів відповідачеві; належними та допустимими доказами перерахування коштів є первинні облікові бухгалтерські документи. Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо перерахування коштів від ТОВ «Іннова Фінанс» як кредитних на рахунки ТОВ «Контрактовий Дім» для здійснення переказу коштів на виконання вимог договору від 09.03.2024 року № для подальшого переказу їх відповідачу.

Позивач про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертався.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 09 березня 2024 року між ТОВ "Іннова Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання у позику грошових коштів №. Сума кредиту становила 10000,00 грн, строк дії договору - 360 днів, процентна ставка - 2,2% в день (стандартна).

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції вірно керувався ст. 626 ЦК України про те, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; ст. 638 ЦК України про те, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; ст. 205, 207 ЦК України про те, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі, і вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних); ст. 1046 ЦК України про те, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму; ст. 1047 ЦК України про те, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; ст. 1054 ЦК України про те, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; ст. 1055 ЦК України про те, що кредитний договір укладається у письмовій формі; ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» про те, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, і вважається укладеним з моменту одержання відповіді про прийняття пропозиції; ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» про те, що електронний правочин може бути підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором; ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ст. 89 ЦПК України про те, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором № від 09 березня 2024 року у загальному розмірі 46680,00 грн, з яких 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 36680,00 грн - заборгованість за відсотками.

Суд мотивував висновок тим, що позивач довів факт укладення електронного кредитного договору № від 09.03.2024 року на суму 10000,00 грн строком на 360 днів зі ставкою 2,2% на день, підписаного одноразовим ідентифікатором zds3p6ac2, що прирівнюється до письмової форми; факт перерахування коштів на картку відповідача НОМЕР_1 за довідкою ТОВ ФК "Контрактовий дім"; невиконання відповідачем зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів; перерахував розмір процентів з урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування» від 24.12.2023 (максимальна ставка 1% на день з перехідними періодами), зменшивши суму до 36680,00 грн за відсотками; відсутність спростування фактів відповідачем; оцінка доказів за ст. 89 ЦПК України свідчить про достатність та взаємний зв`язок доказів для підтвердження вимог у частині 46680,00 грн; судовий збір покладається на відповідача пропорційно.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність укладення договору, отримання коштів, відсутність ідентифікації тощо не спростовують висновків суду, оскільки матеріали справи містять докази підписання договору одноразовим ідентифікатором, перерахування коштів на вказану картку.

Так, на а.с. 48 міститься дані щодо поповнення фінансовою установою картки відповідачки НОМЕР_2 , саме тієї яка вказана нею в анкеті клієнта від 19.11.2024 р. /а.с. 13-14/, підписання договорів здійснено унікальним ідентифікатором /а.с. 72/, вказані докази у матеріалах справи апелянтом не спростовано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Керуючись ст.ст.375,381, 382 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: