КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/15705/21

номер провадження 22-ц/824/15177/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: третя особа ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року /суддя Калініченко О.Б./

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1240. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 908 грн./а.с. 52-53/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати і справу направити до Святошинського районного суду міста Києва.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було встановлено, що позивач перебуває у складі ЗСУ та проходить військову службу, але не виконано обов`язку зупинити розгляд справи, безпідставно відмовлено у цьому відповідачу, допускаючи вільне трактування ст.251 ЦПК України. Крім того, судом першої інстанції не було надано сторонам строк для примирення, де відповідач наполягала на відтермінуванні строку розірвання шлюбу, що порушило вимоги ч.7 ст.240 ЦПК України, яка передбачає, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Також, відповідач вказує, що судом першої інстанції порушено право підсудності, яке повинно визначатися у відповідності до ч. 2 ст. 28 ЦПК України, а не в порядку ст. 27 ЦПК України, а саме справа розглядалася Солом`янським районним судом м. Києва, куди була передана ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року з порушенням вимог ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

Встановлено, що позивач ОСОБА_4 помер, про що суду третьою особою - ОСОБА_1 надано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 21 липня 2023 року у відповідності до якого ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Справа вже була предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.

Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог ОСОБА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року скасовано та закрито провадження у справі у зв`язку зі смертю позивача.

Постановою Верховного Суду від 02 липня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року скасовано. Справу №759/15705/21 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, звернувся з заявою про підтримку апеляційної скарги та розгляд за їх відсутності, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення третьої особи, яка з`явилась у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що у липні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 08 вересня 2010 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дочка ОСОБА_5 . Останнім часом сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ним та відповідачем шлюбних відносин. З 15 лютого 2021 року спільне господарство разом не ведуть. Збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам подружжя.

ОСОБА_4 просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1240.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, позивач не бажає примирення з відповідачем та збереження шлюбу. Наявність у сторін малолітньої дитини не є безумовною підставою для необхідності збереження шлюбу попри волю одного з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій між тим зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. При цьому, за ч. 2 цієї статті дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин.

Cуд першої інстанції дійшов висновків щодо наявності підстав до розірвання шлюбу.

Апеляційний суд наголошує на тому, що ОСОБА_2 через представника ОСОБА_6 брала участь у справі, зокрема, звернулась з клопотанням про зупинення провадження /а.с. 32/ у зв`язку мобілізацією позивача. Обидві сторони брали участь у судовому засіданні 10.08.2022 р. /а.с. 44/ Вступну та резолютивну частину рішення про розірвання шлюбу отримали 10.08.2022 р. /а.с. 49/

Рішення судом першої інстанції ухвалено 10.08.2022 року, 10.09.2022 року воно вступило в законну силу. Відповідач вказане рішення не оскаржила, хоча достеменно знала про його наявність. Крім того, повний текст рішення суду їй було направлено 23.08.2022 року, на електронну адресу, надану відповідачкою у заяві по суті спору, продубльовану в апеляційній скарзі / а.с. 32, 55, 56/

Позивач ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Рішення суду вступило в законну силу та фактично діяло до моменту поновлення строку на апеляційне оскарження попереднім складом апеляційного суду 09.11.2023 р. /а.с. 75/

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала після того, як дізналася про загибель ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . /а.с. 57/ Через рік після ухвалення судового рішення, що апеляційний суд розцінює як штучне поновлення можливості оскарження, рішення суду, яке набрало законної сили.

По суті доводів апеляційної скарги, відмова у зупиненні провадження відповідачкою не оскаржена, в даному випадку судом першої інстанції вірно встановлено, що таке клопотання подано не позивачем як зацікавленою особою у зупиненні провадження, його інтереси представляє представник, а тому прийнято обґрунтоване рішення про відмову у зупиненні. Також не оскаржено відповідачкою і вирішення судом першої інстанції підсудності справи ухвалою від 15.07.2021 р., сама лише відмова у наданні строку на примирення, зважаючи на подачу позову 12.07.2021 р. та ухвалення рішення судом майже через рік 10.08.2022 р. не може слугувати підставою для скасування рішення суду.

Ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

За ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України - примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Зважаючи на обставини даної справи, смерть позивача 16.07.2023 року, після вступу рішення суду першої інстанції в законну силу 10.09.2022 року, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: