Справа № 452/2597/25
Провадження № 2/452/1215/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" листопада 2025 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Пташинського І.А.,
з участю секретаря судового засідання Макаревич Л.Р.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Представник ТзОВ «Він Фінанс» - Романенко М.Е. через систему «Електронний суд» подав до суду позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Він Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором № 344409 від 04.10.2018 у розмірі 21 934,60 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 04.10.2018 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 344409. Відповідно до індивідуальної частини договору № 344409 про надання фінансового кредиту, ТзОВ «Авентус Україна» надав відповідачу позику у сумі 4 000,00 грн. строком на 30 днів але в будь якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань. На підставі укладеного договору факторингу № 1 від 12.04.2018 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ ФК «Довіра та Гарантія» відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 30.01.2019 року між сторонами також було укладено додаткову угоду № 11 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги №12 від 30.01.2019 року про те, що на умовах визначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі і до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту
З урахуванням того, що відповідачем не виконано зобов`язання за договором фінансового кредиту № 344409 від 04.10.2018 позивач просить поновити строк позовної давності для подання позову та стягнути на користь відповідача вищевказану суму заборгованості, а також судові витрати.
При цьому позивач клопотав розгляд справи проводити без участі його представника. Крім того, позивач не заперечував проти винесення заочного рішення у справі.
Ухвалою суду від 25.07.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачу направлялась копія позовної заяви і додатків позивачем, в порядку ч.1 ст.177 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення йому повідомлення за місцем проживання, яке повернулось на адресу суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній».
Від відповідача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада
2025 року постановлено провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів.
Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку що позов слід задовольнити повністю з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що 04.10.2018 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 344409 за яким останній було надано кредитні кошти у сумі 4000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (п.1.1 Договору). Сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів, але в будь - якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом (п.1.4 Договору).
Відповідно до п. 1.2.1 Договору процентна ставка за користування кредитом становить - 1.26% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (459,90% річних) у межах строку надання кредиту зазначеного п.1.4 договору.
Згідно п. 1.3 договору сукупна вартість кредиту складає 137,80% від суми кредиту (процентний вираз) або 1512,00 грн. (грошовий вираз).
Відповідно до п.1.5 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом.
Відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до договору) про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 344409 від 04.10.2018 року, визначено дату повернення кредиту - не пізніше 03.11.2018 року, суму кредиту 4000,00 грн., суму нарахованих процентів 1512,00 грн., загальна вартість кредиту 5512, 00 грн..
Таким чином, ТзОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання та надав відповідачу позику у розмірі 4000,00 грн.
Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, у встановлений договором строк кредит не повернув, не сплатив проценти за користування кредитом, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість на момент відступлення права вимоги, загальним розміром 16 760,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.
12.04.2018 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 1 на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, 30.01.2019 року укладено додаткову угоду № 12 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 12 від 30.01.2019 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги по ряду боржників в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 344409 від 04.10.2018 року перейшло до нового кредитора ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (назва якого змінена протоколом загальних зборів № 1706 від 25.07.2024 року на ТзОВ «Він Фінанс»).
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином у зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем на суму заборгованості нараховано 3 % річних у розмірі 1509,79 грн. та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань у розмірі 3664,82 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.
Звертаючись до суду позивач зазначає, що первинний кредитор виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит у встановленому договорі розмірі та на узгоджених між ними умовах, однак відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим допустив спірну заборгованість.
Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит».
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
В ході судового розгляду судом встановлений факт укладення 04.10.2018 року договору про надання фінансового кредиту № 344409 між відповідачем ОСОБА_1 та ТзОВ «Авентус Україна» що підтверджується наданим позивачем доказами, зокрема копією кредитного договору.
Вище вказаний договір містять інформацію про позичальника прізвище, ім`я та по-батькові, індивідуальний ідентифікаційний номер, місце проживання, а також відповідач підтвердив, що ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та правил і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Враховуючи доведеність наявними в справі належними та допустимими доказами факту укладення із відповідачем договору про надання фінансового кредиту № 344409 від 04.10.2018 року, згідно якого відповідачка ОСОБА_1 отримала грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності та беручи до уваги факт невиконання останнім обов`язків по поверненню суми, так, як в ході судового розгляду не встановлено правових аргументів, які б доводили, що на час вирішення спору в суді, відповідачка ОСОБА_1 зобов`язання перед кредитодавцями виконала перерахувавши у повному обсязі кошти чи виконала інші дії, а відтак судом вважається підтверджений факт неповернення відповідачем грошових коштів у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами.
Суд дійшов висновку про доведеність факту наявності заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитом та підставність позову в частині стягнення основної суми заборгованості та процентів за користування кредитом, адже підписавши кредитний договір, відповідачка ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
Долучений позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідачем ОСОБА_1 не спростований іншими розрахунками, а зазначена у ньому інформація щодо розміру заборгованості також не спростована належними та допустимими доказами.
Відтак, суд приходить до висновку, що нарахування кредитором відсотків за користування кредитом здійснювалося у межах строку та у розмірі встановленим договором.
А враховуючи той факт, що ТзОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги щодо відповідача ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Він Фінанс» на підставі договорів факторингу і таке відступлення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 512 та 513 ЦК України, то позов ТзОВ «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення.
Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 422, 40 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правничої допомоги № 33 від 22.03.2024 року, укладений між ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», детальний опис робіт виконаних адвокатським бюро, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатським бюро «Анастасії Міньковської».
Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в
5 000,00 грн. є не обґрунтованим та завищеним.
Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час, судових засідань у справі не було. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
60 копійок, з яких: - 16 760,00 грн. суми заборгованості, - 3 664,82 грн. суми інфляційних втрат, - 1 509,78 грн. суми 3% річних.
Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Самбірського міськрайонного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, код ЄДРПОУ - 38750239).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя