ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7700/25 Справа № 191/3826/24 Суддя у 1-й інстанції - Прижигалінська Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.,

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Прижигалінська Т.В.),

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулась до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором №459216-КС-003 про надання кредиту від 27.06.2023 року, що становить 99 353,31 грн., яка складається з:

Суми прострочених платежів по тілу кредиту 26232,68 грн.

Суми прострочених платежів по процентах 70611,72 грн.

Суми прострочених платежів за комісією 2508,91 грн.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився представник ТОВ «Бізнес Позика» - Клименко Т.В., та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та без належного дослідження доказів у справі.

Мотивує скаргу тим, що судом першої інстанції було зроблено помилкові висновки про відсутність заборгованості Відповідача (Боржника) перед Позивачем (Кредитором), оскільки не було належним чином досліджено Відповідь з АТ «Універсал Банк» від 31.03.2025 вих. № БТ/Е-2062 та виписку по рахунку, які надійшла на адресу суду на виконання ухвали суду про витребування доказів.

З відповіді Банку та виписки по рахунку вбачається відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором № 459216-КС-003 від 27.06.2023 в розмірі 112 912,72 грн, а підставою позову є порушення (невиконання) Відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору № 459216-КС-003 від 27.06.2023 р, а не договору що укладений між Відповідачем та АТ «Універсал Банк».

ОСОБА_2 , просив заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.06.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 був укладений Договір №459216-КС-003 про надання кредиту, згідно з п.2.1 якого кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Даний договір був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-6437.

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БізПозика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності ( далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1.14957034 процентів за кожен день користування Кредитом.

ТОВ «БізПозика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

Також, 01.05.2024 року між ТОВ «БізПозика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 459216-КС-003 про надання кредиту (Далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п.2.7 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору : до 16.03.2024 року».

Також сторони домовились внести зміни в п.2.3 Договору та викласти «Строк Кредиту» в новій редакції, а саме : «Строк кредиту : 38 тижнів».

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, відповідач станом на 25.07.2024 року має заборгованість за кредитним договором №459216-КС-003 від 27.06.2023 року в розмірі 99353,31 грн., яка складається з :-заборгованості за кредитом 26232,68 грн.;-заборгованості по відсоткам 70611,72 грн.;-заборгованості за комісією 2508,91 грн..

Відповідно довідки про рух коштів від 28.03.2025 року, Клієнт ОСОБА_1 , інформація по картці : НОМЕР_2 за період з 27.06.2023 року по 16.03.2024 року, заборгованість останнього станом на 28.03.2025 року становить : 0.00 грн., кредитний ліміт станом на 28.03.2025 року становить 0.00 грн..

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач станом на 28.03.2025 року заборгованості за кредитом не має.

Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно статті 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У справі встановлено, 27.06.2023 року між ТОВ Бізнес позика та ОСОБА_1 був укладений Договір №459216-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України Про електронну комерцію.

Підписання договору здійснено шляхом прийняття відповідачем (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Договір № 459216-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, із використанням одноразового ідентифікатора UA6437, який через телекомунікаційну систему направлений на номер телефону позичальника ( НОМЕР_3 ).

Відповідно до п. 1 Договору, ТОВ Бізнес позика надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 50000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Строк кредиту 24 тижнів. Процента ставка: в день 2,00000000 фіксована. Термін дії Договору: до 12.12.2023 року. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 129960,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9151,89 процентів.

Пунктом 2. Договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3. Договору узгоджений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

Також, 27 червня 2023 року відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, який містить погоджені сторонами основні умови кредитування з урахуванням побажання позичальника, інформацію щодо орієнтованої реальної річної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення платежів, а також іншу додаткову інформацій й обставини, які повідомляються позичальнику.

ТОВ Бізнес позика свої зобов`язання за Договором виконало, та надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 50000 грн., шляхом перерахування на банківську картку «Універсал Банк» позичальника № НОМЕР_1 , номер якої зазначено при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, відповідач станом на 25.07.2024 року має заборгованість за кредитним договором №459216-КС-003 від 27.06.2023 року в розмірі 99353,31 грн., яка складається з :-заборгованості за кредитом 26232,68 грн.;-заборгованості по відсоткам 70611,72 грн.;-заборгованості за комісією 2508,91 грн..

Відповідно довідки про рух коштів від 28.03.2025 року, Клієнт ОСОБА_1 , інформація по картці : НОМЕР_2 за період з 27.06.2023 року по 16.03.2024 року, заборгованість останнього станом на 28.03.2025 року становить : 0.00 грн., кредитний ліміт станом на 28.03.2025 року становить 0.00 грн..

Всупереч умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 в повному обсязі не виконував своїх зобов`язань за Договором у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків.

Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, колегія суддів вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Підписавши вказаний договір, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту від ТОВ «Бізнес Позика», а тому колегія суддів вважає, що позивачем належними доказами доведено укладення з ОСОБА_1 кредитного договору та отримання останнім кредитним коштів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови у задоволенні позову, було відсутність у відповідача заборгованості за кредитом станом на 28.03.2025 року (а.с.93-97), однак колегія суддів вважає. даний висновок хибний з огляду на те, що матеріалами справи встановлено та підтверджено належними доказами, що кредитний договір ОСОБА_1 , укладав з ТОВ «Бізнес Позика», а не з АТ «Універсал Банк». Картка АТ «Універсал банк» слугувала тільки для перерахування кредитних коштів, за договором № 459216-КС-003 від 27.06.2023 року, який укладений саме з позивачем.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором № 459216-КС-003 від 27.06.2023, а підставою позову є порушення (невиконання) Відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору № 459216-КС-003 від 27.06.2023 р, а не договору що укладений між Відповідачем та АТ «Універсал Банк».

Виписка по рахунку від 28.032025 року підтверджує відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк», а не перед ТОВ «Бізнес Позика»

Належним доказам у даній справі про заборгованість відповідача перед позивачем є розрахунок заборгованості за кредитним договором №459216-КС-003 від 27.06.2023 року в розмірі 99353,31 грн., яка складається з :-заборгованості за кредитом 26232,68 грн.;-заборгованості по відсоткам 70611,72 грн.;-заборгованості за комісією 2508,91 грн., а тому саме цей розрахунок місцевий суд мав взяти до уваги, на підтвердження наявності заборгованості.

З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «Бізнес Позика», та вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового, про задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат

З урахуванням задоволення позовних вимог, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позову у сумі 2422,40 грн., за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн., а всього 6056 грн.

Керуючись статтями 141, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за Договором №459216-КС-003 від 27.06.2023 року у розмірі 99 353 грн. 31 коп. яка складається з:суми прострочених платежів по тілу кредиту 26232грн.68 коп., суми прострочених платежів по процентах 70611 грн.72 коп., суми прострочених платежів за комісією 2508 грн.91 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» () судовий збір у розмірі 6056,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 листопада 2025 року.

Судді: О. В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська