Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1862/25

Провадження № 2/348/1227/25

20 листопада 2025 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Буратчук О.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №24383-11/2023.

Процесуальні дії у справі.

23.07.2025 ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" пред`явила позов, відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №24383-11/2023 в розмірі 51000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог наведено таке. 18.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аванс Кредит" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №24383-11/2023. 29.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аванс Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №29042024, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №24383-11/2023 в сумі 51000,00 гривень. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 29.04.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач заборгованість не погасив.

24.07.2024 суд відкрив провадження у справі, виділив в окреме провадження позовні вимоги ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №14234-10/2023 та постановив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

13.08.2025 суд витребував докази по справі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви вказав провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач в ході судового розгляду подав документи щодо свого сімейного стану та стану здоров`я.

Суд встановив:

18.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аванс Кредит" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №24383-11/2023. Договір підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у розмірі 10000,00 гривень, строком на 360 днів, під 2,50% на день, реальна річна процентна ставка - 133859,83 %.

29.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аванс Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №29042024, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №24383-11/2023, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 29.04.2024 та витягом з Реєстру боржників до договору факторингу.

Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 51000,00 гривень, що складається з заборгованості: за тілом кредиту - 10000,00 гривень; за відсотками - 41000,00 гривень.

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 02.10.2025 відповідач - особа з інвалідністю ІІ групи.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.02.2019 відповідач є батьком ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 10.01.2018 відповідач є батьком ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 26.03.2020 відповідач є батьком ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 07.10.2016 відповідач є батьком ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 28.04.2004 відповідач є батьком ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 03.02.2000 відповідач є батьком ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до довідки від 28.07.2025 син відповідача ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_8 з 28.12.2023, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_9 від 03.07.2023.

Оцінка суду.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вказаний кредитний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Заборгованість за договором відповідач не погасив, хоча відповідно до умов договору зобов`язаний повернути суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом.

Позивачу відступлено право вимоги за вказаними кредитним договором, а отже відповідач зобов`язаний провести виконання зобов`язань на користь зміненого кредитора.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

Водночас, відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю відповідача, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту встановив у договорі приєднання вкрай невигідні для відповідача умови.

Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 9 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

З урахуванням аналізу наведених вище норм, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір заборгованості за відсотками не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково, а саме слід зменшити розмір відсотків за користування кредитом до суми, яка дорівнює розміру тіла кредиту, інші позовні вимоги задовольнити.

З урахуванням сімейного стану відповідача (багатодітна сім`я), його стану здоров`я, відповідача слід звільнити від сплати судового збору на підставі ст.8 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №24383-11/2023, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором№24383-11/2023 у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складено повного тексту рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", ідентифікаційний код 35625014, місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ.

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 29.10.2025.

Суддя Матолич В.В.