Справа № 128/2454/24
Провадження № 6/127/354/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2025 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Романюк Л.Ф.,
при секретарі Курутіній О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,-
ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
Заява мотивована тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2024 року по справі №128/2454/24 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2024 року по справі №128/2454/24 було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальність «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

13.03.2025 року було відкрито виконавче провадження № 77498418, 02.04.2025 року було відкрито виконавче провадження №77692767, стягувачем за якими є ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ»

21.06.2022 року я, ОСОБА_1 , звернулась до Господарського суду Вінницької області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 08.11.2025 року по справі №902/500/24 було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Пунктом 3 резолютивної частини ухвали введено мораторій на задоволення вимог кредиторів з 08.11.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 17.05.2023 року по справі №902/500/24 було завершено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ). Звільнено фізичну особу - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від боргів. Вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Провадження у справі про непнеплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 закрито.

Таким чином, відповідно до Ухвали Господарського суду Вінницької області від 17.05.2023 року по справі №902/500/24 ОСОБА_1 було звільнено від боргів перед його кредиторами, зокрема, й перед ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», а отже виконавчий лист, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №128/2454/24 не підлягає виконанню.

До того ж, варто зазначити, що Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2024 року по справі №128/2454/24 було відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вже після відкриття провадження у справі про мою неплатоспроможність в Господарському судді Вінницької області (08.11.2022 року) та вже після закриття провадження у цій справі (17.05.2023 року).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» є погашеною силу вимог спеціального Закону, а саме ст.ст. 45, 90 Кодексу України з процедур банкрутства, що встановлено судовим рішенням Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 17.05.2023 року по справі №902/500/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Просила суд, визнати виконавчий документ, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №128/2454/24 таким, що не підлягає виконанню.

Заявник ОСОБА_1 та представник заінтересованої особи ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись вчасно та належним чином.

Суд вважає за можливе провести розгляд заяви у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2024 року по справі №128/2454/24 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2024 року по справі №128/2454/24 було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальність «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості (а.с.192-195).

13.03.2025 року було відкрито виконавче провадження № 77498418, 02.04.2025 року було відкрито виконавче провадження №77692767, стягувачем за якими є ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ»

21.06.2022 року я, ОСОБА_1 , звернулась до Господарського суду Вінницької області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 08.11.2025 року по справі №902/500/24 було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Пунктом 3 резолютивної частини ухвали введено мораторій на задоволення вимог кредиторів з 08.11.2022 року (а.с.205-2011).

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 17.05.2023 року по справі №902/500/24 було завершено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ). Звільнено фізичну особу - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від боргів. Вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Провадження у справі про непнеплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 закрито (а.с.212-220).

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захистправ людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності,справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Частиною першою статті 432 ЦПК України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою абоз інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 755/7805/13-ц (провадження № 61-16585св18), від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 (провадження № 61-45337св18), від 13 березня 2019 року у справі № 755/388/15-ц (провадження № 61-15980св18), від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-11769ав23), від 09 лютого 2023 року у справі № 824/85/21 (провадження № 61-12579ав22), від 24 червня 2020 рокуу справі № 520/1466/14-ц (провадження № 61-43447св18), від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20 (провадження № 61-10482ав21), від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

Визнання виконавчого листа таким,що не підлягає виконанню,безпосередньо пов`язане із питанням набрання судовим рішення законної сили,одним із проявів якого є реалізованість й виконуваність судового рішення.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Найпоширенішою підставою припинення зобов`язання є його припинення унаслідок виконання, проведеного належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2024 року по справі №128/2454/24 було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальність «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

13.03.2025 року було відкрито виконавче провадження № 77498418, 02.04.2025 року було відкрито виконавче провадження №77692767, стягувачем за якими є ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

ОСОБА_1 посилається на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.05.2023, якою встановлено, що вона звільнена від зобов`язань перед ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

За таких обставин ухвала Господарського суду Вінницької області від 17.03.2023, навіть із урахуванням наведених в ній відомостей, не є самостійною підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У пілотному рішенні у справі "Бурдов проти Росії" від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду" .

У справі "Soering vsUK" [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 755/6665/15-ц зазначив, що ухвала суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною в завершенні судового провадження, оскільки така ухвала унеможливлює виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора, тому перешкоджає подальшому розгляду та провадженню у справі.

Разом з тим. за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.

Посилання заявниці на те, що вона є неплатоспроможною та звільнена від сплати боргів, що підтверджується ухвалою господарського суду, суд відхиляє, оскільки дана обставина не віднесена законом до підстав для визнання виконавчого листа таким, що підлягає виконанню.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними положеннями цивільного законодавства, суд дійшов висновку про сутність підстав для визнання виконавчого листа №128/2454/24, таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 247, 258-261, 268, 353, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду виготовлено 14.11.2025 року.

СУДДЯ: