Справа № 347/2210/25
Провадження № 2/347/1183/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року Косівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої судді Драч Д.С.,

за участі секретаря Атаманюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

21.10.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11 лютого 2017 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Виконкомом Нижньовербізької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.02.2017 року (а.с.8).

У цьому шлюбі у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.11.2021 року (а.с.9).

Свої заявлені вимоги позивач мотивує тим, що спочатку між сторонами були хороші сімейні відносини, однак з часом вони погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із подружжя має різні погляди на шлюб та сім`ю. Їхнє сімейне життя перестало існувати на почуттях взаємної поваги, любові, дружби та взаємодопомоги. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем які виникають у їхній сім`ї, з його ініціативи у них виникають конфлікти. Сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Позивач зазначає, що вони з відповідачем не спілкуються та не підтримують жодного зв`язку впродовж останніх місяців. На переконання позивача примирення між подружжям не можливе. Фактично сім`я розпалась остаточно, тому позивач наполягає на розірванні вказаного шлюбу.

За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження малозначні справи, в тому числі справи про розірвання шлюбу.

Ухвалою Косівського районного суду від 23.10.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано термін для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представник позивача звернулася із заявою, в якій просить розгляд справи провести без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач до суду не прибув, повідомлений про час розгляду справи належним чином, причини його неявки не відомі, відзив не подавав, заяв, що перешкоджають розгляду справи від нього не надходило.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення з огляду на нижче наведене.

Судом встановлено, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11: охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який було зареєстровано 11.02.2017 року Виконкомом Нижньовербізької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, тобто якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: Д.С. Драч