Справа № 706/580/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Школьної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Самсоненко А.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Банара В.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Лабюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Христинівка Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Христинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Банара В.В. звернулася до Христинівського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визнати відповідача батьком її дітей та внести відповідні зміни до актових записів про народження дітей.

В обґрунтування позову позивач стверджує, що вона із відповідачем, будучи неповнолітніми, із березня 2010 року зустрічалися та проводили спільний час разом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки народилася дитина чоловічої статі, біологічним батьком якої є відповідач. 21.07.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, було зареєстровано народжену дитину, прізвище, ім`я та по батькові дитини записано зі слів матері, а батьком неіснуюча особа ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Зазначена реєстрація дитини була проведена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки позивачка та відповідач в той час не перебували в шлюбі, крім того відповідач був неповнолітнім та не міг подавати заяву органу державної реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію його батьком вищевказаної дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки народилася дитина чоловічої статі, біологічним батьком якої є відповідач. 03.02.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області реєстрація народження дитини здійснена у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України, а батьком дитини зазначена неіснуюча особа ОСОБА_4 , на підтвердження чого позивачка надала копію свідоцтва про народження дитини. Позивачка зазначає, що реєстрація дитини була проведена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки відповідач в той час перебував на заробітках та не зміг подати заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію його батьком вищевказаної дитини.

28.03.2025 позивачка з відповідачем уклали шлюб. З часу народження дітей і до цього часу відповідач визнає, що він є батьком їх дітей, піклується про них, матеріально забезпечує, на підставі чого позивач просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 батьком неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із внесенням відповідних змін до актових записів про народження дітей.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 16.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі.

У підготовчому засіданні представник позивача подав мирову угоду та спільну заяву сторін про її затвердження. Ухвалою суду від 01.10.2025 у затвердженні мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання батьківства відмовлено, закрито підготовче провадження у справі та призначено її для розгляду по суті.

Постановленою протокольно 06.11.2025 судом ухвалою змінено назву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на Христинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Водночас уточнили позовні вимоги, зазначивши про необхідність виключення із актових записів про народження дітей відомостей про попереднього батька. Представник позивача додатково зазначив, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Христинівський відділ ДРАЦС в Уманському районі протиправно відмовив у внесенні змін до актових записів про народження дітей, оскільки викладені у відмові доводи є припущеннями та не підтвердженні доказами. Таку відмову сторони позбавленні можливості оскаржити в порядку КАСУ, позаяк суди адміністративної юрисдикції не розглядають спори, що витікають із сімейних правовідносин, тому єдиним способом захисту порушеного права є звернення до суду із позовом про визнання батьківства.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, стверджує, що є батьком дітей, факт батьківства не оспорює.

Представник третьої особи Лабюк А.В. в судовому засіданні зазначила, що позов не підлягає до задоволення, оскільки в матеріалах справи немає доказів того, що відповідач є батьком дітей.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши викладені у позові обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 позивачка у справі, є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . Батьком дитини у свідоцтві зазначено ОСОБА_3 .

Відповідно до виданого 03.02.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_8 . Його батьком відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 25.09.2018 є ОСОБА_2 відповідач у справі, а матір`ю ОСОБА_1 , позивачка у справі.

28 березня 2025 року сторони зареєстрували шлюб, свідченням чого є досліджена судом копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 28.03.2025.

12.08.2025 позивач та відповідач звернулися до Христинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявами про внесення змін до актового запису про народження №75, складеного 21.07.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області відносно ОСОБА_5 та до актового запису про народження №18, складеного 03.02.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області щодо ОСОБА_6 , у зв`язку із визнанням батьківства.

Листом № 396/32.10-04-05 від 20.08.2025 Христинівським відділом ДРАЦС в Уманському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) у внесенні змін до актових записів про народження дітей на підставі поданої сторонами заяви про визнання батьківства відмолено.

Прийняте рішення суб`єкт владних повноважень обґрунтував таким:

- на момент народження дітей сторони не перебували у шлюбі, мають різне місце реєстрації;

- на час народження ОСОБА_5 , старшої дитини із двох дітей, щодо яких ОСОБА_2 бажає визнати батьківство, йому самому було 14 років, тобто він був неповнолітнім, що, на думку посадової особи відділу, ставить під сумнів його батьківство;

- мати при реєстрації народження сина ОСОБА_9 у відомостях про батька вказала « ОСОБА_10 », а по батькові дитини відповідно « ОСОБА_11 ». При реєстрації народження сина ОСОБА_12 батьком зазначила « ОСОБА_13 », а по батькові дитини « ОСОБА_14 », тоді як ці дані відмінні від імені та по батькові заявника ОСОБА_15 ;

- у зв`язку із запровадженим на території України правовим режимом воєнного стану та оголошеної загальної мобілізації, визнання батьківства щодо малолітніх дітей може бути способом ухилення відповідача від мобілізації та призову на військову службу;

- фіктивне визнання батьківства, тобто визнання батьківства щодо дитини, з якою відсутнє кровне споріднення та без наміру виконання батьківських обов`язків, порушує права самої дитини.

Відмова у внесенні змін до актових записів про народження дітей в судовому порядку ні позивачем, ні відповідачем у справі не оскаржувалась.

Статтею 51 Конституції України, частинами першою - третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Тобто визнання батьківства в судовому порядку є можливим за наявності спору між батьками, оскільки за загальним правилом походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У частині першій статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі № 916/2040/20).

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Як слідує із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає, про що зазначив у поданому 16.06.2025 до суду клопотанні та підтвердив у судовому засіданні.

Під час судового розгляду даної справи учасники підтвердили та не заперечують ту обставину, що перед подачею позову до суду зверталися до Христинівського відділу ДРАЦС в Уманському районі щодо внесення змін до актових записів про народження дітей у зв`язку із визнанням батьківства, на що отримали усну відмову.

12.08.2025 позивач та відповідач в порядку ст. 126 Сімейного кодексу України подали до Христинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) спільну заяву про внесення змін до актових записів про народження дітей, проте у вчиненні таких реєстраційних дій їм було відмовлено.

За таких обставин, суд виснує, що між сторонами відсутній спір, який би підлягав вирішенню на підставі статті 128 СК України, оскільки ані своїми діями, ані своєю поведінкою відповідач не оспорює батьківство.

Позивачка при зверненні до суду з даним позовом не обґрунтувала, яке її суб`єктивне право чи охоронюваний законом інтерес порушено або не визнається відповідачем, до якого пред`явлено позов.

Будь-яких підстав вважати, що ОСОБА_2 заперечує факт батьківства, немає, докази про таке відсутні.

Пунктом 2.13.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, в тому числі, заява про визнання батьківства.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.

Тобто, відмова органу державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів про народження дітей на підставі заяви, поданої жінкою та чоловіком в порядку статті 126 СК України, може бути оскаржена до суду лише шляхом подання позову, в якому відповідачем по справі буде відповідний державний орган, до повноважень якого входить внесення змін до актового запису про народження. Адже надати оцінку діям та рішенню суб`єкта владних повноважень, яким у даному випадку є Христинівський відділ ДРАЦС в Уманському районі, суд в межах розгляду справи про визнання батьківства не має можливості.

З урахуванням встановлених у даній справі обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, витрати позивача по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви, на підставі ст. 141 ЦПК України суд залишає за позивачем.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Христинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання батьківства відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст судового рішення складений та проголошений 14 листопада 2025 року.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Христинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, , місцезнаходження: вул. Шевченка, 9, м. Христинівка, Уманський район, Черкаська область, 20001.

Суддя Альона ШКОЛЬНА