Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді - Зіміна М.В., з участю секретаря судового засідання Пелешенко К.В., в порядку ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У вересні 2025 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі - АТ «ТАСКОМБАНК», Банк) звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 02.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №, за умовами якого ТОВ «ФК «ЦФР» надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 26299,00 грн., строком на 12 місяців, зі сплатою щомісячних процентів за користування кредитом у розмірі 2,49%, та зі сплатою річних загальних процентів за користування кредитом у розмірі 0,01%, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити за його використання відсотки на умовах договору.

07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 02.03.2021, згідно Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016.

Відповідач ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконав, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуто. Внаслідок неналежного виконання умов укладеного договору позичальник перед АТ «ТАСКОМБАНК» має заборгованість, яка станом на 01.07.2025 становить 56284,70 грн., з яких: 26299,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 4,84 грн - заборгованість по річним процентам, 29980,86 грн - заборгованість по щомісячним процентам, яку позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідача. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати пов`язані з оплатою судового збору в сумі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача у судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в позові просив провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов до суду не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 02.03.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №, за умовами якого ТОВ «ФК «ЦФР» надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 26299,00 грн., строком на 12 місяців, зі сплатою щомісячних процентів за користування кредитом у розмірі 2,49%, та зі сплатою річних загальних процентів за користування кредитом у розмірі 0,01%, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити за його використання відсотки на умовах договору.

07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до боржників.

У витягу Реєстру прав вимоги від 03.03.2021 до Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, вказано Кредитний договір № від 02.03.2021 щодо ОСОБА_1 за на загальну суму 26349,91 грн.

Так, згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ст.ст.526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Суд звертає увагу, що в зазначеній нормі права мова йде про право грошової вимоги, яке не можна ототожнювати із зобов`язанням боржника, оскільки, право вимоги є похідним, що виникає через невиконання боржником певного грошового зобов`язання.

З вказаного слідує, що право вимоги не може існувати саме по собі.

Згідно п.5 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» факторинг є видом фінансової послуги.

Відповідно ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами.

Договір факторингу має такі ознаки:

1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату;

2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим;

3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги;

4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» умови;

5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 вказано, що визначальною ознакою договору факторингу є суб`єктний склад його учасників. Так, суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони:

- клієнт, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України);

- фактор, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України);

- боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором, що вбачається із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, ст. 350 ГК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК», за наслідком якого в подальшому АТ «ТАСКОМБАНК» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 02.03.2021, не враховує інтереси боржника в справі ОСОБА_1 , оскільки, на момент укладення договору про відступлення права вимоги у останнього не існувало грошових зобов`язань, за якими могло б в майбутньому виникнути право вимоги.

Сам Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року не містить умов, за яких його дія поширюється на кредитні договори, що виникли після його укладення.

Натомість, умовами Договору про відступлення права вимоги передбачено, що предметом договору є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Тобто, його дія вичерпується відступленням права вимоги щодо визначених реєстром зобов`язань, і не поширюється на інші грошові зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивачем не доведено факту підтвердження відступлення права вимоги від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК» за Кредитним договором № укладеним з відповідачем 02.03.2021, оскільки умови Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року не передбачають одержання АТ «ТАСКОМБАНК» майбутньої вимоги від ТОВ «ФК «ЦФР».

На підставі викладеного суд доходить переконання про недоведеність позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 612, 626, 628, 629, 638, 1048, 1050, 1054, 1077, 1078, 1079 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 43, 76, 80, 81, 82, 89, 211, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його підписання безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», , місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 18 листопада 2025 року.

Суддя: М. В. Зімін