Справа № 627/1098/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

"21" листопада 2025 р. с-ще Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Бугаєнко І.В., розглянувши заяву представника позивача адвоката Кравченка Сергія Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Краченка С.М., звернулася до Краснокутського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: 1) в порядку розділу спільного сумісного майна - житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 136,7 кв.м, розташованого АДРЕСА_1 , придбаного у шлюбі ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , іпн НОМЕР_2 , виділити у власність ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 : 1/2 частку житловий будинку з господарськими будівлями загальною площею 136,7 кв.м, розташованого АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27722832, номер запису 849 в книзі 10, Свідоцтво про право власності серія НОМЕР_3 від 07.07.2009 року, що належить ОСОБА_2 , іпн НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 136,7 кв.м, розташованого АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27722832, номер запису 849 в книзі 10; 2) судові витрати покласти на відповідача.

21.11.2025 разом з позовною заявою до суду надійшла заява представника позивача адвоката Кравченка С.В. про забезпечення позову, в якій він просить: постановити ухвалу про заборону вчинення реєстраційних дій стосовно житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 136,7 кв.м, розташованого АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27722832, власник ОСОБА_2 , іпн НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_3 від 07.07.2009 року, виданого Краснокутською селищною радою, дата прийняття рішення про реєстрацію права 08.07.2009 року, до прийняття рішення судом.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивач звернулася до суду з позовом про поділ майна. Зазначено, що, перебуваючи у шлюбі 26 лютого 1991 року, згідно з договором купівлі-продажу, подружжям було придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , договір укладено на ім`я ОСОБА_2 .

Оскільки придбаний будинок був старим, подружжя вирішило побудувати новий. В 1991 році для будівництва житлового будинку звернулися до Краснокутського відділення АТ «Ощадбанк» для отримання кредиту в розмірі 10000 крб. Поручителем за кредитним договором виступало Краснокутське РТП.

В забезпечення виконання своїх зобов`язань перед кредитором АТ «Ощадбанк» був укладений договір застави нерухомого майна (іпотека), предметом якого був придбаний 26.02.1991 року житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Договір застави нерухомого майна був укладений ОСОБА_2 , посвідчений 26 березня 1991 року державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, яким була накладена заборона відчуження вказаного будинку до припинення договору застави.

Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області запис про заборону відчуження нерухомого майна було перенесено з Єдиного реєстру заборон № 4 від 26.03.1991 року та зареєстровано 24.05.2006 року за №3249041.

Придбаний раніше подружжям житловий будинок був знесений та на місці нього побудований новий житловий будинок, на який 07.07.2009 року на ім`я ОСОБА_2 було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_3 від 07.07.2009 року, видане Краснокутською селищною радою, дата прийняття рішення про реєстрацію, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27722832.

Таким чином, на цей час зареєстровано: будинок житловий з господарськими будівлями, загальною площею 136,7 кв.м, розташований по АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27722832, номер запису 849 в книзі 10, Свідоцтво про право власності серія НОМЕР_3 від 07.07.2009 року, видано Краснокутською селищною радою, дата прийняття рішення про реєстрацію права 08.07.2009 року.

У заяві про забезпечення позову зазначено, що домовленості або шлюбного договору щодо порядку поділу спільного майна між позивачем та відповідачем не укладалося.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 на цей час приховує та утримує документи на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , тобто, на думку сторони позивача, може відчужити на свій розсуд та проти волі позивача або його частку з метою приховування грошових коштів від її реалізації або інших цілей (про намір відчужити частину майна ОСОБА_2 повідомив під час розгляду судом цивільній справі № 627/538/25).

Оскільки у позивача є підстави вважати що ОСОБА_2 має наміри на відчуження спірного житлового будинку з господарськими будівлями або його частину на свій розсуд та проти волі іншого з подружжя, а також аналогічних ймовірних дій, то зазначене може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення оспорюваних прав або інтересів позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 28.03.2024 у справі №627/133/24, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.08.1986 року, розірвано.

Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 136,7 кв.м., зареєстровано 07.07.2009 за ОСОБА_2 , згідно з інформацією з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2032931 від 21.11.2025.

Аналогічну інформацію містить і додана до матеріалів справи копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 23231983 від 08.07.2009 року.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 06.10.2025 у справі № 627/538/25, яке набрало законної сили 07.11.2025, позовні вимоги ОСОБА_2 до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про скасування заборони на відчуження нерухомого майна, задоволено. Скасовано заборону на відчуження нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 3249041, зареєстровано: 24.05.2006 за №3249041 реєстратором: Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області; підстава обтяження: Договір застави 26.03.1991, Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області з Краснокутським РТП; об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_2 ; додаткові дані: перенесено з Єдиного реєстру заборон №4 від 26.03.1991 року; заявник: Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області. Зобов`язано Краснокутську державну нотаріальну контору скасувати обтяження шляхом його припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно з п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак, й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд за заявою учасника справи, як це передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або забороною вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватися судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Підставою задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, а саме розпорядження відповідачем спірним майном, що може перешкодити виконанню судового рішення, якщо воно буде на користь позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, слід зазначити, що заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмету спору.

Суд вважає, що достатніми та співмірним заходом забезпечення позову у даному випадку є заборона вчинення реєстраційних дій щодо спірного майна.

Оскільки невжиття заходів забезпечення позову, враховуючи подальше розпорядження (продаж, дарування, обмін тощо) відповідачем ОСОБА_2 спірним майном, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, виходячи з принципу обов`язковості рішень суду, передбаченого ст. 124 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з метою недопущення порушення прав осіб, які беруть участь у справі, враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача про забезпечення позову, шляхом заборони вчинення реєстраційних дій стосовно спірного житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 136,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення судом по суті цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та набрання судовим рішенням законної сили.

Крім того, вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що на час вирішення заяви про забезпечення позову відсутні будь-які відомості існування визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 247, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача адвоката Кравченка Сергія Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій стосовно житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 136,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:27722832, власник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_3 від 07.07.2009, виданого Краснокутською селищною радою, дата прийняття рішення про реєстрацію права 08.07.2009 року, - до вирішення судом по суті цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та набрання судовим рішенням законної сили.

У зв`язку із забезпеченням позову зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали для виконання - три роки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. В. Бугаєнко