Справа № 158/1560/25
Провадження № 2/0158/626/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2025 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді - Костюкевича О.К.
секретаря - Хмілевської І.О.
за участі представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - Віднік А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 , в особі її представника адвоката Лукомської В.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2020 стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі - 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.03.2020.

Вказує, що на даний час розмір аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дитини, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Хоча відповідач має можливість утримувати дитину, оскільки працевлаштований у Республіці Польща.

Крім цього, у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з березня 2020 року по 01 травня 2025 року в розмірі 50 648,56 грн.

На підставі наведеного просить суд, змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2020, та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 50 648,56 грн., а також стягнути витрати пов`язані із розглядом справи.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.05.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.06.2025 відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області віл 04.07.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд по суті.

Від представника відповідача 04.07.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

Водночас, 28.07.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, де представником позивача наведено заперечення на доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву та просить суд не брати до уваги відзив на позовну заяву у зв`язку із пропущення строку на звернення.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області віл 01.08.2025 відзив на позовну заяву залишено без розгляду.

Разом з цим, 04.08.2025 від представника відповідача до суду подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Вважає, що позовна заява передчасна, а позовні вимоги не обґрунтовані. Позивач не надає жодних переконливих доказів того, що матеріальний стан відповідача значно покращився або її матеріальний стан значно погіршився, а зміна способу стягнення аліментів є способом покращення власного матеріального становища позивача. По прибуттю в Республіку Польща з березня 2022 по вересень 2024 року відповідач з позивачкою проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, де відповідач забезпечував продуктами, коштами дружину, сина та двох дітей позивачки від попереднього шлюбу. А стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів (заробітку) є значно завищеним та неспіввісним. Також, відповідач фінансово допомагає батькам, брату, утримує старшу доньку та молодшого сина, а тому несе фінансовий тягар, який при збільшенні судом аліментних зобов`язань на одну дитину зробить неможливим або суттєво зменшить можливість виконання фінансових зобов`язань перед іншими його родичами першого ступеня споріднення, які є пенсіонерами із тяжкими захворюваннями та неповнолітньою дитиною. Відповідач, не сплачуючи певний час аліментні зобов`язання, очевидно діяв собі на шкоду, проте покладався на добросовісність позивачки.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав та мотивів наведених у позовній заяві, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, оскільки позивачка не довела збільшення доходів відповідача або зменшення власних доходів. Підстав для збільшення суми аліментних зобов`язань у позові не наведено, доказів не долучено. Позовні вимоги позивачки є передчасними та не обґрунтованими.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що позивачка та відповідач тривалий час проживають у Республіці Польща. Проживають в одному будинку. Іноді у них бувають сварки та непорозуміння. У хороших взаєминах перебуває як із сином так і з колишньою невісткою. Спілкується із ними по телефону. Відповідач із дітьми бачиться.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються главою 15 розділу ІІІ Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

В силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу: - дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень.

Як встановлено судом, що позивач ОСОБА_2 з 2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 , який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2020 року.

Під час перебування в шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2020 стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі - 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.03.2020.

В провадженні Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №62913378 про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини. У відповідача станом на 01.05.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з березня 2020 року по 01.05.2025 в розмірі 50 648,56 грн., яка на даний час погашена.

Також, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 2020 року працевлаштований в Республіці Польща та має постійний дохід, що не заперечується сторонами.

Частиною першою статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 50 648,56 грн., а тому сума пені за прострочення сплати аліментів у відповідності до ч.1 ст.196 СК України становить 50 648,56 грн.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача, що зміна способу стягнення аліментів є способом покращення власного матеріального становища позивача, оскільки позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). Позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів не є тотожною вимогою до збільшення розміру аліментів.

Посилання представника відповідача про те, що ОСОБА_3 допомагає фінансувати оперативні втручання його батькам-пенсіонерам та брату не приймаються судом, оскільки у даному спорі вирішується саме питання про зміну способу стягнення аліментів, а не про збільшення їх розміру. Таким чином, доводи відповідача про матеріальне утримання батьків та брата не мають ніякого відношення для вирішення питання про зміну способу стягнення аліментів.

Крім цього, у відповідача за період з березня 2020 року по 01.05.2025 була наявна заборгованості по сплаті аліментів в сумі 50 648,56 грн., а тому у відповідності до положень СК України позивач має право на стягнення зазначеної суми пені за прострочення сплати аліментів.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наведених норм права та встановлених обставин справи, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, та змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2020, та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 50 648,56 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка розглядалась в загальному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача безпосередньо брав участь у судових засіданнях. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати в сумі 10000 грн. є співмірним обсягу наданих адвокатом послуг.

Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 141, 247, 274, 280 ЦПК України, ст. ст. 180-182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2020 року в справі №161/4476/20, та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 50 648 (п`ятдесят тисяч шістсот сорок вісім) 56 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повний текст судового рішення складено 18.11.2025.