справа № 208/4916/25
провадження № 2/208/3066/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді - Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Агеєвої В.Г.,

представника відповідача адвоката Львова А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 208/4916/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що з 09.03.2005 по 28.04.2005, з 23.06.2005 по 04.11.2008, з 03.01.2012 по 28.02.2025 року позивач працював на різних посадах в Публічному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське», колишня назва Вугільна компанія Шахта «Красноармійська-Західна №1».

Перебуваючи із Відповідачем у трудових відносинах, я працював в тому числі з повним робочим днем у шахті під землею, в умовах впливу шкідливих факторів та важких умов праці.

20.12.2012 року, під час роботи в шахті на посаді «учень гірника очисного забою» зі мною стався нещасний випадок на виробництві внаслідок обрушення породи, а саме негабаритний фрагмент породи, що вийшов із лави, при пересуванні по конвейєру притиснув мою праву ногу к рештаку та травмував її, після чого конвейєр був зупинений, а я був транспортований у підземний медпункт.

В результаті нещасного випадку я отримав відкритий многооскольчатий перелом великоберцової кістки з дефектом кісткової тканини, оскольчастий перелом малоберцової кістки правої голені зі зміщенням. Розмозження м`яких тканин правої голені.

За результатами нещасного випадку складено акт форми Н-1 № 64 від 25 грудня 2012 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, Акт форми Н-5 спеціального розслідування нещасного випадку.

Згідно із висновком ВКК про ступінь тяжкості травми № 3/1 від 04.01.2013 року, наданого Обласною травматологічною лікарнею отримані ушкодженні відносяться до травм з тяжким ступенем тяжкості.

Після тривалого лікування, проведення оперативного хірургічного втручання, позивачу було визначено 3 групу інвалідності в результаті трудового каліцтва та призначено пенсію по інвалідності.

В подальшому позивач проходив повторний огляд МСЕК, однак стан здоров`я не покращився протягом останніх років, працездатність не відновлена.

Останній огляд МСЕК проходив 24.06.2024 року.

Так, згідно останньої довідки до Акту огляду медико соціальної експертної комісії серія 12ААГ № 772083 від 24.06.2024 року, в позивача залишається третя група інвалідності в результаті трудового каліцтва, яка призначена безстроково.

Згідно останньої Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серія 12ААА № 150107 від 24.06.2024 року, повторно підтверджено 60 % втрати працездатності, безстроково.

Внаслідок нещасного випадку на підприємстві позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що під час одержання травми, а також в подальшому під час тривалого лікування він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, внаслідок втрати працездатності в нього змінилися умови життя, що потягло за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, відвідування численних медичних установ, переживання з приводу неможливості почувати себе повноцінною та цілком здоровою людиною, неможливістю працювати за своєю професією та отримувати гідну заробітну плату.

Позивач вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, підтримання стану свого здоров`я. Оскільки позивач став особою з інвалідністю, то відчуває психологічний дискомфорт щодо ставлення до нього як до неповноцінної людини. Втрата працездатності має невідворотний характер, інвалідність всстновлена безстроково, протягом багатьох років здоров`я не відновилось, отже розмір моральної шкоди оцінює в 120 000 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2025 року, цивільну справу №208/4916/25 передано до провадження судді Гречаній В.Г.

Ухвалою судді від 25.04.2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

20.05.2025 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» - Львова А.Л. надійшов відзив на позовну заяву та заява про залучення третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Зазначив, що позовні вимоги Позивача є безпідставними та необґрунтованими через те, що існує ряд фактів, які свідчать про недоведеність причинно наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю ПРАТ «ШУ «Покровське» та завданням ОСОБА_1 моральної шкоди.

Позивачем не доведено, що йому взагалі завдано моральної шкоди у зв`язку з нещасним випадком. Незважаючи на те, що Позивач дійсно отримав ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку, вважаємо за необхідне звернути увагу суду на те, що в запропонованому Позивачем додатку до позовної заяви (а саме в Виписному епікризі історії хвороби №81523) зазначено, що Позивач перебував на лікуванні після отриманої травми в 2012-2013 році, однак інших документів, що свідчили б про необхідність продовження лікування в подальшому Позивач не надає. В наданих документах також відсутня інформація про будь-які подальші протипоказання або обмеження Позивача у його житті, про необхідність додаткового лікування тощо. Водночас, сам Позивач, характеризуючи глибину завданої йому моральної шкоди, наполягає на тому, що такого роду страждання пов`язані, серед іншого, з необхідністю додаткового лікування.

Позивачем не підтверджено той факт, що процес лікування є (був) тривалим, і призвів до неможливості вести повноцінний спосіб життя. Задля з`ясування того чи був цей процес тривалим та чи могло це завдати Позивачеві моральних страждань, Відповідачем ставляться Позивачу питання у порядку ст. 93 ЦПК України.

Крім того, Позивача, згідно Акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 25.12.2012 року, було визнано винним у завданому здоров`ю ушкодженні. Так, в п.п. 6.2.1. Акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 25.12.2012 року вказано, що ОСОБА_1 , учень гірничого очисного забою ділянки №7 ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» є особою, що допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, тобто є винним у тому, що стався нещасний випадок, оскільки при виконанні робіт знаходився у небезпечній зоні, чим порушив п. 1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт і поведінці в шахті гірничого очисного забою», ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п. 2.11 «Колективного договору підприємства на 2011-2013 рр.» Тобто, нещасний випадок стався з вини Позивача, що є ще одним фактом, який підтверджує те, що позов є безпідставним та необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вказав, що з огляду на судову практику та приймаючи до уваги інші обставини, що згідно зі статтею 23 ЦК України впливають на розмір відшкодування моральної шкоди, вважаємо, що ПРАТ «ШУ «Покровське» взагалі не має відшкодовувати Позивачу моральну шкоду, оскільки Позивачем не доведено її завдання.

Звернув увагу також на те, що у Акті за формою Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» було визначено інших окрім Позивача осіб, які є винними у отриманні Позивачем травми. Такими особами визнано ОСОБА_2 , гірничого очисного забою дільниці №7 ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» та ОСОБА_3 , гірничого майстра дільниці №7 ПАТ «Шахтоуправління «Покровське». просимо залучити ОСОБА_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача.

22.05.2025 року позивач ОСОБА_1 подав до суду додаткові пояснення у справі. Зазначив, що надано Довідку до Акту огляду МСЕК від 20.06.2024 року, в якій достатньо чітко вкаазно про мою потребу принаймні станом на 20.05.2024 рік (дату огляду комісією), як в медикаментозному, так і в оперативному лікуванні, використанні палиці. Тобто його пересування відбувається за допомогою допоміжного засобу палиці.

Протягом всього життя лікуюється медикоментозно, тому що наслідки травми незворотні, присутній больовий синдром, що періодично посилюється, та необхідно приймати знеболюючі препарати.

Підтвердженням неможливості вести повноцінний спосіб життя є зазначення у Довідці МСЕК у розділі 12, що протипоказана важка фізична праці, тривала ходьба, підземні умови праці. Тобто функціональні можливості обмежені. Посилання відповідача на те, що позивач нібито повернувся до тієї ж праці, яка була до нещасного випадку, не відповідає дійсності. Позивач працював на посаді у підземних умовах, що передбачала зокрема пільговий вихід на пенсію, більшу заробітну плату та можливість забезпечення своєї родини. Допоки він був на лікарняних у зв`язку з нещасним випадком, ще числився на тій же посаді, однак як тільки його було визнано особою з інвалідністю, перевели на легку роботу на поверхню (брошюровщиком) на 0,5 ставки, бо заборонена підземна робота. В подальшому позивач працював тільки на поверхні. Тобто на посадах, що оплачуються гірше, порівняно з посадами на підземних роботах, та на посадах, які не передбачають пільговий вихід на пенсію за віком.

Жодних дій відносно лави, з якої вийшов фрагмент породи чи конвеєра, позивачем не вчинялось, тобто активних дій, які б сприяли виникненню небезпечної ситуації, він не вчиняв, та його вини в тому, що його травмував фрагмент породи, що випадково вийшов з лави, не було. Тобто обрушення породи не було ніяк пов`язано з діями позивача.

23.07.2025 року адвокат Львов А.Л. подав до суду додаткові пояснення щодо вирішення спору в частині оподаткування моральної шкоди. Зазначив, що у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14 463цс18) при зміні судових рішень в частині стягнення моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я Великою Палатою Верховного Суду не вказано в резолютивній частині про необхідність утримання (неутримання) з присудженої суми установлених законодавством України податків і зборів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2022 року у справі № 363/3965/15 вказано, що «доводи касаційної скарги про неврахування судом положень податкового законодавства колегія суддів відхиляє, оскільки податкові зобов`язання сторін, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, встановлюються не судом, а визначені податковим законодавством України». З урахуванням викладеного необґрунтованим є вирішення судом у цій цивільній справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання «без утримання податків та інших обов`язкових платежів».

Ухвалою суду від 20.10.2025 року у клопотанні представника відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» - адвоката Львова А.Л. про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, у якій просить розгляд цивільної справи здійснювати без його участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі.

19.11.2025 року у судовому засіданні адвокат Львов А.Л. зазначив, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, просить довідки МСЕК не враховувати, так як ці довідки повторні.

19.11.2025 року у судовому засіданні після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. На підставі ч.1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладено та визначено дату та час судового засідання, в якому буде відбуватися проголошення судового рішення, про що учасники справи були повідомлені у спосіб, встановлений ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 09.03.2005 по 28.04.2005, з 23.06.2005 по 04.11.2008, з 03.01.2012 по 28.02.2025 року позивач працював на різних посадах в Публічному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське», колишня назва Вугільна компанія Шахта «Красноармійська-Західна №1».

Відповідно до Акту №65 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 25.12.2012 року встановлено, що 20.12.2012 року о 06:30 годин ОСОБА_1 отримав ушкодження відкритий многоосколчастий перелом с/3-н/3 великоберцової кістки з дефектом кісткової тканини, оскольчастий перелом малоберцової кістки правої голені зі зміщенням. Розмозження м`яких тканин правої голені.

Відповідно до акту розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 25.12.2012 року комісія прийшла до висновку, що особи, які допустили порушення нормативних актів по охороні праці, що призвело до нещасного випадку - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до заключення ВКК про ступінь тяжкості травми №3/1 від 04.01.2013 року, виданий Комунальним клінічним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я «Обласна травматологічна лікарня», травми, отримані ОСОБА_1 відносяться до травм з тяжкою ступенню тяжкості.

Згідно до довідки про визнання ступеня втрати професійної працездатності серії 12 ААА №150107, ОСОБА_1 є особою з третьою групою інвалідності, ступень втрати професійної працездатності 60% по трудовому каліцтву 20.12.2012 року безстроково.

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №772083, ОСОБА_1 є особою третьої групи інвалідності через трудове каліцтво безстроково.

Відповідно до висновку про необхідність забезпечення особи з обтяженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації №66/300 від 20.06.2024 року, ОСОБА_1 призначено допоміжний засіб реабілітації палиця.

Відповідно до наказу №1552 кз від 28.02.2025 року ПрАТ «ШУ «Покровське», звільнено ОСОБА_1 28.02.2025 року за власним бажанням у зв`язку з переїздом до нового місця проживання, з виплатою компенсації за невикористані дні відпустки.

З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд виходив з наступного.

Згідно з нормами Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідност. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Так, відповідно ч. 1-4 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»роз`яснено, що відповідно достатті 237-1 КЗпП Україниза наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Нещасний випадок з позивачем ОСОБА_1 стався під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно Акту розслідування нещасного випадку, що стався 20.12.2012 року о 06 годині 30 хвилин форми Н-5, на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» нещасний випадок з ОСОБА_1 стався під час виконання ним трудових обов`язків за режимом роботи підприємства, нещасний випадок є таким, що пов`язаний з виробництвом, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав відкритий многооскольчатий перелом великоберцової кістки з дефектом кісткової тканини, оскольчастий перелом малоберцової кістки правої голені зі зміщенням. Розмозження м`яких тканин правої голені.

На підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з виробничими травмами, позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває незручності в зв`язку з отриманими травмами.

Щодо твердження представника відповідача не брати до уваги довідки щодо призначення групи інвалідності та визначення відсотка непрацездатності позивачу так як вони є повторними, суд не приймає до уваги, так як дані довідки є офіційними документами, видані відповідно до чинного законодавства, та є безстроковими.

Виходячи із наведених вище обставин, ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування за рахунок роботодавця, тобто ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське».

Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у цивільній справі № 212/754/18, сам по собі факт отримання позивачем ушкодження здоров`я під час виконання ним трудових обов`язків, який встановлено актом про нещасний випадок на виробництві та висновком МСЕК, є підставою для відшкодування відповідачем моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановлено, що у зв`язку з травмами на виробництві позивачу встановлено у сукупності 60% втрати професійної працездатності через трудове каліцтво та він визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3ст. 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно частини 4 статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третійстатті 23 ЦК Україникритеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 120000,00 грн. буде відповідати судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості у його ситуації.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

При цьому, суд враховує, що відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Тобто, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Аналогічний правовий висновок викладено й у Постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, отже, вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 120000,00 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 1200,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. 153 КЗпП України, ст. ст. 3,5,12,13,18, 258, 265,268,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , судовий збір на користь держави у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», , адреса: Донецька обл., м. Покровськ, площа Шибанкова, буд. № 1 а.

Повний текст рішення складено та проголошено 21.11.2025 року о 15:20 год.

Суддя В.Г.Гречана