Справа № 373/2782/25
Номер провадження 2/373/1473/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.,

секретаря судових засідань Бутович Я.О.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №373/2782/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 законним представником якого є ОСОБА_5 , про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 та просить визнати за нею право власності на 89/200 житлового будинку загальною площею 102,3 кв.м., житловою 64,6 кв.м., з господарськими будівлями: тамбур а; ганок а1; літня кухня Б; прибудова б1; гараж В; погріб Г; вбиральня Д; огорожа №1; ворота з хвірткою №2; ворота з хвірткою №3; за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 89/200 земельної ділянки площею 0,0920 газ кадастровим номером :01:019:0056 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно у АДРЕСА_1 , а саме: 111/200 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель площею 0,0920 га з кадастровим №:01:019:0056, та 111/200 частки житлового будинку.

89/200 часток зазначеного вище житлового будинку та земельної ділянки належить позивачці, як другому з колишнього подружжя, яка пережила свого чоловіка.

18.07.2025 позивач звернулась до приватного нотаріуса Воробей О.М. з приводу видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні колишнього подружжя та постановою нотаріуса від 18.07.2025 №218-02-31 їй було відмовлено з тих підстав, що не встановлено частку у спільному майні колишнього подружжя, що належала спадкодавцю ОСОБА_6 .

Це стало підставою для звернення до суду.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що спірне майно частково належало спадкодавцю та позивачці на праві спільної сумісної власності. Так, 26.08.1987 батько спадкодавця ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , подарував недобудований житловий будинок (готовність 11% з надвірними будівлями: фундамент будинку гараж, сарай та вбиральня) по АДРЕСА_1 своєму сину ОСОБА_6 .

За час шлюбу позивачки із ОСОБА_6 було побудовано сам будинок літ. «А», із ганком літ. «а», загальною площею 102, 3 кв.м., житловою площею 64.60 кв.м., а також сарай літ. «Б», який переобладнано у літню кухню «Б», добудовано до літньої кухні прибудову «б1», також встановлено огорожу: ворота із хвіртками №2 та №3, будинок підключений до газо-, електро-, та водопостачання, обладнаний вигрібною ямою та 01.07.1991, домоволодіння введене в експлуатацію.

27.02.1992 була проведена державна реєстрація домоволодіння.

23.01.2020 ОСОБА_6 , як власнику будинку, була передана у власність земельна ділянка з кадастровим №:01:019:0056 по АДРЕСА_1 , державна реєстрація права власності якої була проведена 18.02.2020.

Отже, представник позивача вказує, що 89/100 домоволодіння набуте подружжям за період шлюбу шляхом будівництва, за виключенням 11/100 домоволодіння, яке було отримано в дар спадкодавцем та перебувало в його особистій власності. Те ж саме стосується і земельної ділянки, яка отримана власником будинку, який на ній зведений, але набута ОСОБА_2 та ОСОБА_6 за час шлюбу.

І домоволодіння і земельна ділянка на якій воно розташоване, були оформлені на ОСОБА_6 , а тому ОСОБА_1 просить визначити частки співвласників, задля можливості визначити частку ОСОБА_2 , як другого з подружжя.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав позовні вимоги не заперечив проти їх задоволення.

Законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , як і ОСОБА_4 до суду не прибули, повідомлялись про дату та час судового засідання у визначений ЦПК України спосіб. Заяв та клопотань від них до суду не надходило. Учасники судового розгляду не заперечили, щодо проведення судового засідання за їх відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Переяслав, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №30, що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 вбачається, 10 грудня 1977 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 уклали шлюб, про в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблений запис №29.

17.07.2018 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був розірваний, про що складений актовий запис №25, та що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серїі НОМЕР_4 від 17.07.2018.

З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №80348790 від 05.03.2025 слідує, що після смерті ОСОБА_6 заводилась спадкова справа № 46/2005; № справи в спадковому реєстрі 73753105.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_5 , в якому зазначено що його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_7 , що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_6 , в якому зазначено що його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 про що 16.04.2024 складено відповідний актовий запис №6419, та що підтверджено копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_7 .

Після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/3 частку майна померлого, яке успадкував його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а 2/3 частки його майна мати ОСОБА_2 , з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовився батько спадкодавця ОСОБА_6 . Спадкова маса складалась із земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, розміром 1,2 га, яка розташована в Студениківській сільській раді Бориспільського району із кадастровим № :03:001:0368.

18.07.2025 ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Воробей О.М. із заявою про вчинення нотаріальної дії видачі на її ім`я свідоцтва про право власності на частку в спільному майні колишнього подружжя житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Постановою приватного нотаріуса Воробей О.М. вих.№218-05-31 від 18.07.2025 було відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії з тих підстав, що невідома частка в спільному майні колишнього подружжя.

З копії рішення виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської Ради народних депутатів №169-8 від 18.08.87 вбачається, що ОСОБА_7 було виділено земельну ділянку 0,06 га; надано ОСОБА_7 дозвіл подарувати недобудований жилий будинок, готовність 11%, з надвірними спорудами по АДРЕСА_3 своєму сину ОСОБА_6 .

З договору дарування від 26.08.1987 року укладеному в м. Переяслав Хмельницький вбачається, що ОСОБА_7 подарував ОСОБА_6 недобудований жилий будинок (11%) з надвірними спорудами по АДРЕСА_3 , на земельній ділянці Переяслав -Хмельницького ефіроолійного радгоспу заводу, гараж, сарай, уборна. Договір зареєстрований державним нотаріусом Герасько С.І. в державному реєстрі за №723.

З Акту складеного 01.07.1991 приймальною комісією виконавчого комітету Переяслав Хмельницької міської ради народних депутатів Київської області, убачається, що жилий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_3 , площею забудівлі 124 кв.м., житловою площею 64,60 кв.м., та надвірних споруд: літньої кухні, двох прибудівель, гаражу, погреба, вбиральні введено в експлуатацію. В акті також вказаний період будівництва: початок в квітні 1985, завершення в травні 1991.

Технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_3 виданий на ім`я ОСОБА_6 складений 21.05.1991 року, та містить поверховий план, план земельної ділянки, план будівлі та експлікацію до плану будинку.

Новий технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , виготовлений 31.07.2025.

Також, суду надано повідомлення ФОП ОСОБА_9 . Багно 29.07.2025 вих. №49 за результатами проведеної інвентаризації, за змістом якого, будинок по АДРЕСА_1 , має такі показники: загальна площа 102,3 кв.м., житлова площа 64,6 кв.м. Загальна площа була змінена з 98,3 кв.м. на 102,3 кв.м. ща рахунок лінійних обмірів та побудови тамбура до серпня 1992 року, що не потребує здачі в експлуатацію.

Рішенням Переяслав Хмельницької міської ради від 06.09.2018 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшого оформлення права власності на неї, та Рішенням Переяслав Хмельницької міської ради від 23.01.2020 №73-79-VІІ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд та передачі їх у власність ОСОБА_6 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №200671969 від 18.02.2020 убачається, що власником земельної ділянки №:01:019:0056 є ОСОБА_6 . Підставою для виникнення права власності зазначено Рішення органу місцевого самоврядування від 23.01.2020.

19.08.2025 була проведена незалежна оцінка нерухомого майна об`єкта по АДРЕСА_1 (житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами), та був складений експертний Звіт за яким вартість об`єкта нерухомості становить 352 230 гривень 00 коп.

19.08.2025 була проведена незалежна оцінка нерухомого майна об`єкта по АДРЕСА_1 (земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0920 га., кадастровий номер №:01:019:0056 ), та був складений експертний Звіт за яким вартість зазначеного об`єкта нерухомості становить 113 680 гривень 00 коп.

Судом була витребувана спадкова справа №46/2025 заведена після смерті ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), з якої вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись до нотаріуса син померлого ОСОБА_3 , колишня дружина спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_10 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 .

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру заповітів/спадкових договорів №80348825 від 05.03.2025 вбачається, що ОСОБА_6 за життя не складав заповіт.

Застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцевих положень» СК України, цей кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Згідно з частиною першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Також у статті 69 СК України зазначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Подібним чином питання спільної власності подружжя регулював і КпШС України, який був чинним на час набуття права власності на спірний житловий будинок (23 березня 1988 року). Зокрема, відповідно до статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном (стаття 24 КпШС України).

У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них (стаття 28 КПШС України).

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17 та узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує допоки не спростована. Презумпція спільності майна подружжя поширюється, у тому числі й на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з подружжя (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 липня 2022 року у справі № 495/6578/17 (провадження № 61-17462св21)).

Сутність презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу, полягає в тому, що на певний об`єкт поширюється правовий режим спільного сумісного майна, що не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу. Проте за наявності спору така презумпція може бути спростована, тому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на заінтересовану особу, яка її оспорює.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

На підставі частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну (частина перша статті 1275ЦК України).

Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (частина перша статті 1226 ЦК України).

У статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово викладено Верховним Судом у постановах: від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до пункту 4.21 глави 10 Порядку при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності.

У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна (пункт 2.1 глави 11 Порядку).

Тобто, спадщина після смерті одного з подружжя відкривається на ту частину майна в спільній сумісній власності подружжя, що відповідає його частці.

Аналогічний висновок про те, що після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини, сформульовано в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19, від 14 липня 2021 року в справі № 200/7924/16-ц, від 11 вересня 2024 року в справі № 604/946/20.

Висновки суду

Позивач просить визнати за нею частку у спільній сумісній власності подружжя, набутої в шлюбі за житття зі ОСОБА_6 , та визнання за нею права власності на її частку.

За життя ОСОБА_6 га підставі договору дарування від 28..08.1987 зареєстрованому в реєстрі за № 723, набув права власності на житловий будинку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 102,3 кв.м., житловою 64,6 кв.м., з господарськими будівлями: літня кухня, 2 прибудови, гараж, сарай, погріб, вбиральня, огорожа та ворота з хвірткою. Будинок із господарськими будівлями був введений в експлуатацію та проведена державна реєстрація його державна реєстрація.

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 у дар від свого батька - ОСОБА_7 недобудований жилий будинок (11%) з надвірними спорудами по АДРЕСА_3 , на земельній ділянці Переяслав -Хмельницького ефіроолійного радгоспу заводу, гараж, сарай, уборна.

Зазначений жилий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_3 , площею забудівлі 124 кв.м., житловою площею 64,60 кв.м., введено в експлуатацію 01.07.1991

Період будівництва: початок в квітні 1985, завершення в травні 1991.

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 10 грудня 1977 року по 17.07.2018.

Отже, 89/100 вказаного будинку дійсно було збудовано за період перебування ОСОБА_2 в шлюбі з ОСОБА_6 .

Щодо земельної ділянки.

ОСОБА_6 за життя набув право власності на земельну ділянку площею 0,0920 га з кадастровим номером :01:019:0056 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Це право набуте ОСОБА_6 06.09.2018 на підставі рішення органу місцевого самоврядування від 23.01.2020 №73-79-VІІ, а державна реєстрація права власності проведена 12.02.2020.

Після прийняття до експлуатації домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та оформлення права власності на нього за ОСОБА_6 , земельна ділянка площею 0,0920 га за цією ж адресою набула статус спільної сумісної власності подружжя.

Суд приймає визнання позову з боку ОСОБА_3 , як його позицію у відповідності до статті 206 ЦПК України, оскільки рішення про задоволення позовних вимог, в такому випадку, не буде суперечити нормам матеріального права, та не може порушити інтереси відповідача ОСОБА_4 законним представником якого є ОСОБА_5 .

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , як подружжю, у рівних частинах належало 89/100 домоволодіння житлового будинку загальною площею 102,3 кв.м., житловою 64,6 кв.м., з господарськими будівлями: тамбур а; ганок а1; літня кухня Б; прибудова б1; гараж В; погріб Г; вбиральня Д; огорожа №1; ворота з хвірткою №2; ворота з хвірткою №3; за адресою: АДРЕСА_1 , а також 89/100 земельної ділянки площею 0,0920 га з кадастровим номером :01:019:0056 для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку, то вимоги позивача про визнання за нею частки у спільній сумісній власності подружжя, набутої в шлюбі за життя зі ОСОБА_6 в розмірі 89/200, та визнання за нею права власності на її частку, відповідають вимогам закону та підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат:

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, разі задоволення позову, судові витрати стягуються з відповідача. Однак, така вимога в позові не заявлена та в судовому засіданні представник позивача просила залишити судові витрати за позивачем не стягуючи їх з відповідача.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 законним представником якого є ОСОБА_5 , про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 89/200 житлового будинку загальною площею 102,3 кв.м., житловою 64,6 кв.м., з господарськими будівлями: тамбур а; ганок а1; літня кухня Б; прибудова б1; гараж В; погріб Г; вбиральня Д; огорожа №1; ворота з хвірткою №2; ворота з хвірткою №3; за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 89/200 земельної ділянки площею 0,0920 газ кадастровим номером :01:019:0056 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового процесу:

позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою АДРЕСА_4 ;

відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

відповідач - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 законним представником якого є ОСОБА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Судове рішення не проголошувалося в силу ч.4 ст. 268 ЦПК України.

Суддя І.О.Опанасюк