Провадження № 2-з/127/45/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2025 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Антонюк В. В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів до пред`явлення позову, -
- Прізвище, ім`я, по батькові власника банківської картки № НОМЕР_1 , на яку Заявницею було перераховано кошти у сумі 30 000 грн. трьома рівними платежами 23.05.2025 р, 23.05.2025р. та 29.05.2025 р.
- Паспортні дані власника рахунку № НОМЕР_1 (серія, номер, дата видачі, орган, що видав документ), РНОКПП (ідентифікаційний код).
- Адресу місця реєстрації та фактичного проживання власника рахунку № НОМЕР_1 .
- Інші анкетні дані, що містяться в анкеті клієнта банку (дата народження, контактні дані тощо).
- Повні реквізити банківського рахунку № НОМЕР_1 . на який були зараховані кошти.
- Виписку по руху коштів за датою операції «23» травня 2025 року та «29» травня 2025 року, що підтверджує зарахування 30 000 грн на відповідний рахунок № НОМЕР_1 .
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення доказів, суд дійшов до наступного висновку.
Заява про витребування доказів подана заявницею до звернення до суду із позовом, у зв`язку з чим враховуючи, зокрема, зміст заяви та підстави звернення заявниці до суду, підлягає розгляду в порядку встановленому ст. ст. 116-117 ЦПК України.
Згідно із ч. 3 ст. 116 ЦПК України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Водночас, ст. 116 ЦПК України визначено, зокрема, підстави забезпечення доказів і ст. 117 ЦПК України - вимоги до такої заяви.
Згідно ч. 3 ст. 117 ЦПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.
В порушення зазначених вимог, заявницею до заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У відповідності до ч. 1 і ч. 3 ст. 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні за участю заявника та інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи. Лише за клопотанням заявника суд може забезпечити докази без повідомлення інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи: у невідкладних випадках; якщо неможливо встановити, хто є або стане такими особами (ч. 4 ст. 118 ЦПК України).
Водночас, вищевказане клопотання матеріали заяви не містять.
Відсутність такого клопотання унеможливлює дотримання положень ч. 3 ст. 118 ЦПК України і вказує на необхідність виконання п. 3 ч. 1 ст. 117 ЦПК України.
Суд звертає увагу на те, що необхідною умовою для забезпечення доказів судом можуть бути виключно підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (ч. 1 ст. 116 ЦПК України).
У відповідності до ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
З вищевказаного вбачається, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Подана заява про витребування (забезпечення) доказів не містить жодних посилань на ризики чи загрози того, що докази, про забезпечення яких порушує питання заявниця, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим. Тобто зазначена заява про забезпечення доказів не містить передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України обґрунтування необхідності забезпечення доказів і не відповідає критеріям, визначеним ст. 116 ЦПК України.
Крім того, заявницею не надано доказів вчинення дій для самостійного отримання доказів, які вона просить витребувати суд. Водночас, про наявність вказаних обставин зазначено заявницею у заяві.
Суд звертає увагу заявниці на те, що цивільним процесуальним законодавством передбачено механізм витребування доказів як способу забезпечення доказів (ст. 116 ЦПК України) та витребування доказів (ст. 84 ЦПК України), тобто процесуальний закон чітко розмежовує зазначені поняття.
Проте заявниця помилково ототожнила витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим, та витребування доказів як сприяння суду сторонам в поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно.
Вищевказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 24.01.2022 у справі № 756/3965/21, від 02.05.2019 у справі № Зд/9901/2/19, від 09.10.2019 у справі № 9901/385/19, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 9901/845/18, від 11.03.2020 у справі № 9901/608/19.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявницею заяву про витребування (забезпечення) доказів подано без додержання вимог ст. 117 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Суд вважає за необхідне звернути увагу заявниці на те, що неможливість на момент звернення до суду отримати і долучити до позову необхідні докази, є підставою заявити одночасно з цим позовом клопотання про витребування таких доказів, навівши відповідні мотиви того, чому не вдалося отримати докази самостійно (ч. 4 ст. 83 і ч. 1-ч. 2 ст. 84 ЦПК України).
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 116, 117, 258-261, 353 ЦПК України, суд -
Повернути ОСОБА_1 заяву про витребування (забезпечення) доказів із доданими до неї документами.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складеннядо Вінницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: