Справа № 585/3463/25
Номер провадження 2/585/1401/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі судді Г.О.Цвєлодуб, за участю секретаря О.І.Салій, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 730864849 від 01.11.2021 року у розмірі 47352,36 грн., судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. 00 коп.

В обґрунтування пред`явлених вимог вказав, що 01.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 730864849 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно якого остання отримала грошові кошти в сумі 13500 грн. та зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 28.11.2018 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого продовжували додатковими угодами. 01.02.2022 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №171 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 до Договору факторингу від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників б/н від 04.06.2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 47352,36 грн., яка складається з 13499,50 грн. заборгованість по тілу кредиту, 33852,86 грн. заборгованість по відсоткам.

Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.

14 жовтня 2025 року від представника відповідача Шашок В.Є. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить позовні вимоги задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 730864849 від 01.11.2021 року у розмірі 12709,50 грн. Свої заперечення мотивував тим, що за умовами Кредитного договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" надає ОСОБА_2 кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 13500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "Смарт" ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником , а саме до 01.12.2021 р. Згідно з розрахунком заборгованості, складеного директором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", відповідачкою 01.12.2021 було сплачено 3119,00 грн, 03.01.2022 635,00, 11.01.2022 155,00 грн, з яких первісним кредитором 01.12.2021 було зараховано 0,50 грн в рахунок погашення заборгованості, а решта в рахунок погашення заборгованості по процентам. Відтак, сплативши 01.12.2021 на користь ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" 3119,00 грн, з яких 3118,50 грн на погашення заборгованості зі сплати процентів, відповідач виконала обов`язок зі сплати процентів за користування кредитом у погоджений сторонами строк кредитування до 01.12.2021, проте не виконала зобов`язання з повернення тіла кредиту в розмірі 13 499,50 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано доказів, що в особистому кабінеті відповідачки чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду, а тому пролонгація строку кредиту на підставі п. 1.8 Кредитного договору не відбулася. Оскільки сплачені 03.01.2022 року 635,00 грн та 11.01.2022 року 155,00 грн ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" безпідставно віднесені на погашення заборгованості зі сплати процентів, яка нарахована поза межами строку кредитного договору, який становив 30 днів та закінчився 01.12.2021 року, зазначені кошти підлягають зарахуванню на погашення заборгованості за тілом кредиту, яка після такого зарахування становить 12709,50 грн (13 499,50-635,00-155,00=12709,50). Крім того, зазначаю, що з наданих позивачем розрахунків вбачається, що за Кредитним договором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" нараховані відсотки не лише після 01.12.2021, а й після 31.12.2021 року, у той час як матеріали справи не містять доказів, що відповідач сплатила проценти за користування кредитними коштами з 01.12.2021 по 31.12.2021, що в особистому кабінеті відповідачки чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду, а тому пролонгація строку кредиту на підставі п. 1.8 Кредитного договору після 31.12.2021 також не відбулася, а тому нарахування заборгованості поза межами наступного строку кредитування також є безпідставним. З огляду на критерії співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, слід зменшити з 7000,00 грн. до 4000,00 грн.

17 жовтня 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив. В якій представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі проти відзиву заперечував, заперечення мотивував тим, що всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов Кредитного договору. Уклавши Договір, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач отримав екземпляр Договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов Договору на Сайті Первісного кредитора. Інформація надана ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» здотриманням всіх вимог законодавства, виклавши її в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Представник Відповідача стверджує, що Позивач неправомірно стягнув відсотки після закінчення кредитного договору. Звертаємо увагу суду, що відповідно до п.п. 140-141 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі 910/4518/16: Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, навів висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Таким чином, за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: 1. За користування кредитними коштами згідно з ст. 1048 ЦК України визначеному договором. 2. За користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України і, за весь час прострочення. Враховуючи порушення Відповідачем зазначених норм матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання, та умов договору в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. У Позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії № 730864849 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно якого остання отримала грошові кошти в сумі 13500 грн. та зобов`язалась повернути кредит до 01.12.2021 року. Проценти за користування кредитом нараховуються відповідно до п.1.9 Договору. ( а.с.66-69).

Вказане підтверджується довідкою ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога», згідно якої АТ «Сенс Банк» перерахував на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 13500 грн. згідно договору № 730864849 від 01.11.2021 року (а.с.10).

28.11.2018 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого продовжували додатковими угодами (а.с.17-29).

30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» ( Фактор) укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.33-37).

04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с.41-45).

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК У країни).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини за кредитним договором № 730864849 між ТзОВ "ТОВ «Манівео швидка Фінансова допомога» та відповідачем виникли 01.112021 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, таким чином на час укладення договору факторингу у позивача було відсутнє право вимоги до відповідача за договором кредиту №730864849, оскільки відповідач, на час укладання договору факторингу не був боржником - набувачем послуг чи товарів за первинним договором.

У постанові Верховного Суду від 12.10.2022 року у справі № 1005/7136/2012 (провадження № 61-18606св21) зазначено, що "тлумачення частини першої статті 512ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13".

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний субєктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивач, який не є первинним кредитором, не довів переходу до нього прав вимоги за договором факторингу від 28.11.2018 року до відповідача за кредитним договором № 730864849, який був укладений ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" з ТОВ «Таліон Плюс» з наступною зміною фактора, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відсутні, оскільки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не мало права на відступлення права вимоги, яким він не володів.

Оскільки позивачем не доведено переходу до нього прав вимоги за кредитним договором № 730864849, який був укладений 01.11.2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 , то підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відсутні, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 263-265, 279, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ