Справа № 194/1840/23
Номер провадження № 2-п/194/15/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2024 року по справі № 194/1840/23 за позовом Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Зазначає що у жовтні 2025 року було заблоковано її картковий рахунок. При зверненні до відділу державної виконавчої служби їй було повідомлено, що з неї за рішенням Тернівського міського суду стягується заборгованість за комунальні послуги. Зазначає, що 16 жовтня 2025 року вона отримала копію заочного рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2024 року по цивільній справі № 194/1840/23 за позовом Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг. Ухвалу про відкриття провадження та судові повістки вона не отримувала. Просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, переглянути заочне рішення Тернівського міського суду від 04 квітня 2024 року по цивільній справі № 194/1840/23 та скасувати його і призначити справу до нового розгляду в загальному провадженні.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали вище зазначеної цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 12 червня 2024 року по справі № 756/11081/20.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 12 червня 2024 року по справі № 756/11081/20 формулює висновок про те, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2024 року по справі № 194/1840/23 задоволено позовні вимоги Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» заборгованість за оплату послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 39571,19 грн., заборгованість за оплату послуги за вивіз сміття у розмірі 20265,93 грн., заборгованість за оплату послуги абонентське обслуговування (водопостачання та водовідведення) у розмірі 239,02 грн., заборгованість за оплату послуги абонентське обслуговування (вивіз сміття) у розмірі 35,49 грн.

З матеріалів цивільної справи № 194/1840/23 вбачається, що вперше копію заочного рішення від 04 квітня 2024 року ОСОБА_1 отримала ще 04 червня 2025 року, про що мається розписка ОСОБА_1 у матеріалах справи. 16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 повторно отримала копію вищезазначеного рішення, про що також міститься розписка у матеріалах справи.

Отже, з урахуванням наведеного та того, що з моменту отримання копії заочного рішення, а саме з 04.06.2025 року і до моменту звернення відповідача ОСОБА_1 з заявою про перегляд заочного рішення пройшло більше чотирьох місяців, судове рішення перебуває на виконанні, а тому суд не вбачає підстав для поновлення строку подання заяви про перегляд заочного рішення.

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), наводить такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу: передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення; оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі №756/11081/20.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення та заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2024 року по справі № 194/1840/23, залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 223, 260, 261, 285, 287 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2024 року по справі № 194/1840/23 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя В.О. Корягін