Провадження 2/127/6084/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

02.09.2025 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яку мотивовано тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням від 13.07.2016 року № 127/12440/16-ц був розірваний.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2013 року № 127/28865/13-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, відповідач не сплачував аліменти, тому станом на 01.08.2025 року виник борг в сумі 81 056 грн.

Оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів, на підставі ст. 196 СК України він зобов`язаний сплатити пеню, яка за період з квітня 2024 року по липень 2025 року складає 222 760,96 грн.

Зазначаючи правовою підставою ст. 196 Сімейного кодексу України і враховуючи те, що пеня не може перевищувати розмір заборгованості по аліментам, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 81 056 грн.

Ухвалою суду від 04.09.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі № 127/27658/25 за позовом ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача адвокат Геращенко Т.В. позовну заяву підтримала відповідно до викладених обставин. Суду пояснила, що оскільки з вини відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 81 056 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів, яка відповідає сумі боргу 81 056 грн. Після ухвалення рішення у справі просила вирішити питання про розподіл судових витрат і стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, погодився сплатити пеню за прострочення сплати аліментів, проте заперечив щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб сторін розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.07.2016 року.

Син ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 .

На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2013 року № 127/28865/13-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набуло чинності, був виписаний та виданий виконавчий лист, який був пред`явлений позивачем до примусового виконання (ВП 42680124).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 42680124 за період з березня 2024 року по липень 2025 року включно заборгованість становить 81 056 грн.

Згідно розрахунку позивача, пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з квітня 2024 року по липень 2025 року включно складає 222 760,96 грн.

Порядок обчислення заборгованості і розмір заборгованості не оспорений сторонами.

Станом на день розгляду справи заборгованість по аліментам і пеня залишаються не погашеними. Відповідач визнав суму боргу.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу обов`язку батька утримувати дитину та його виконання, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми СК України.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 1 статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідним є існування одночасно таких умов:

- наявність заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України;

- винні дії особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Верховний Суд в постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказав, що тлумачення ст. 8 СК України та ч. 1 ст. 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства.

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2021 року в справі №636/3546/17 (провадження № 61-19793св19) зроблено такий правовий висновок: «… відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника».

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

На платника аліментів не покладена така відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

У даній справі аліменти були стягнуті рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2013 року. Відповідач знав про рішення суду і про свій обов`язок по сплаті аліментів, оскільки подавав заяву про визнання позову.

Відтак, суд дійшов висновку, що заборгованість зі сплати аліментів з 01.03.2024 року по 01.08.2025 року в розмірі 81 056 грн. утворилась з вини платника аліментів ОСОБА_2 .

Таким чином, оскільки відповідач не вжив всіх залежних від нього заходів для належного виконання обов`язку по утриманню дитини і погашення заборгованості по сплаті аліментів, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , 2013 р.н., за період з 01.03.2024 року до 01.08.2025 року в сумі 81 056 грн., що відповідає розміру заборгованості по аліментам.

На підставі ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 192, 194, 195, 196 Сімейного кодексу України,ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.03.2024 року до 01.08.2025 року в сумі 81 056 (вісімдесят одна тисяча п`ятдесят шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

Суддя: