Провадження №2/523/5062/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"05" листопада 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Павлова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 523/10906/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коін+» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КК «Коін+» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг. Обґрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що ТОВ «Керуюча компанія «Коін+» здійснює управління житловим комплексом «Лузанівський парк», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Штильова, 1. ОСОБА_1 є власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином відповідач є співвласником багатоквартирного будинку ЖК «Лузанівський парк». Станом на день звернення до суду з позовом у відповідача утворилась заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуги за квартиру АДРЕСА_2 у загальному розмірі 42047,78 грн. Оскільки відповідач не погасив заборгованість добровільно, просить суд задовольнити позов та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Керуюча компанія «Коін+» заборгованість по оплаті житлово комунальних послуг в розмірі 42047,78 грн. та сплачений позивачем судовий збір.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 29.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін.

Представник позивача ТОВ «Керуюча компанія «Коін+» - Галаганова М.В. в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, та просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, направлялось повідомлення за місцем проживання відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за вказаною адресою відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ТОВ «Керуюча компанія «Коін+» на підставі договору про компенсацію експлуатаційних витрат від 14 червня 2021 року та акту приймання-передачі житлового багатоквартирного будинку від 15 червня 2021 року здійснює управління житловим комплексом «Лузанівський парк», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

15 червня 2021 року між ТОВ «Керуюча компанія «Коін+» та ТОВ «Туристичний комплекс «Дельфін» укладено акт приймання-передачі житлового багатоквартирного будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Основним видом діяльності ТОВ «КК «Коін+» є комплексне обслуговування об`єктів.

Так, 01.08.2021 між ТОВ «Керуюча компанія «Коін+» (Замовник) та ТОВ «Керуюча компанія КОІН» (Управитель) укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 10, відповідно до якого Управитель зобов`язується надавати Замовнику послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , а Замовник зобов`язується оплачувати Управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

28.02.2022 ТОВ «КК «Коін+» приєдналися до умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №ЕЕЦ65, за технічними даними Паспорту точки/точок розподілу об`єктом Споживача за адресою: АДРЕСА_3 .

01.03.2022 між ТОВ «ООЕК» та ТОВ «КК «Коін+» було укладено договір №04-771765- ПУП про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідно до п. 2.1 За цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умовами цього Договору. Відповідно до додатку 1 до Договору персоніфіковані дані Споживача: 2-х секційний 21-поверховий житловий будинок м. Одеса, вул. Штильова, 1.

20.09.2021 між ТОВ «Інфокс» та ТОВ «КК «Коін+» було укладено типовий договір № 10694 з колективним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідно до п. 1 Договору Виконавець зобов`язується своєчасно надавати колективному споживачеві послуги з централізованого водопостачання та центрального водовідведення, а колективний споживач зобов`язується оплачувати надалі послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства у порядки, строки на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 4 Договору інформація про об`єкт водоспоживання: адреса об`єкта водоспоживання: м. Одеса, вул. Штильова, 1.

27.09.2024 між ТОВ «Інфокс» та ТОВ «КК «Коін+» було укладено типовий договір № 11187 з колективним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

15.11.2022 між ТОВ «КК «Коін+» та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» було укладено Договір постачання природного газу №1418-ПСО(ТКЕ)-23. Відповідно до п.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

26.10.2023 між ТОВ «КК «Коін+» та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» було укладено Договір постачання природного газу №5849-ТКЕ(23)-23.

14.10.2024 між ТОВ «КК «Коін+» та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» було укладено Договір постачання природного газу №9130-ТКЕ(24)-14.

Факт повного виконання позивачем своїх зобов`язань за вказаними договорами підтверджується довідкою щодо розрахунків з постачальниками та підрядниками та актами звірки взаєморозрахунків станом на 31 грудня 2024 року та за 1 квартал 2025 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 21/1-266 від 05.06.2020 року та Акту приймання-передачі приміщення і майнових прав на приміщення за договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 21/1-266 від 05.06.2020 року.

Згідно зі ст. 656 Цивільного Кодексу України майнові права можуть бути предметом договору купівлі-продажу. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав.

Тобто, за договором купівлі-продажу майнових прав покупець отримує у власність не індивідуально визначене нерухоме майно з усіма притаманними йому властивостями, а майнові права на ще не існуюче майно, яке може стати таким при сукупності всіх передбачених будівельною документацією обставин. Законодавець не обмежує власника майнових прав на нерухоме майно в здійсненні будь-яких не заборонених законом операцій щодо цих прав, в тому числі щодо уступки права вимоги (цесії) за такими договорами.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Момент звернення власника до відповідного органу з метою проведення державної реєстрації залежить від волевиявлення власника. Крім того, не проведення державної реєстрації права власності не свідчить про те, що власник не отримував відповідні житлово-комунальні послуги в спірний період. Не проведення державної реєстрації права власності не свідчить про неотримання житлово-комунальних послуг, навіть, і при відсутності укладених договорів про їх надання.

Даний висновок викладено у постанові Вищого господарського суду України від 12.06.2017 у справі № 910/17128/16.

Згідно приписів ч. 4 ст. 263 при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 вказала, що у разі виконання інвестором власних інвестиційних зобов`язань після завершення будівництва об`єкта інвестування відповідно до вимог закону майнові права інвестора трансформуються у право власності, яке підлягає державній реєстрації за інвестором як первісним власником.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Вищевикладене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, провадження № 12-234гс18, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18.

Суд зазначає, що правовідносини у даній справі регулюються ЗУ «Про житлово комунальні послуги».

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За приписами ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник)зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, відповідачка своїх зобов`язань зі сплати вартості житлово-комунальних послуг не виконала, у зв`язку з чим станом на 04.06.2025 року має заборгованість у загальному розмірі 42047,78 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості.

Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем спростовано не було.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості, суд не має підстав піддавати їх сумніву.

Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволені позовних вимог в повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 16, 319, 322, 509, 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 7, 9 ЗУ «Про житлово комунальні послуги», ст.ст.141, 263 - 265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коін+» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коін+» заборгованість за оплату житлово комунальних послуг в розмірі 42047 /сорок дві тисячі сорок сім/ грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коін+» сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028/три тисячі двадцять вісім/грн.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коін+», ЄРДПОУ 44293826, місцезнаходження: 65074, м. Одеса, пров. 2-й Сурікова, буд. 2-А, оф. 102.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст. 284 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Дата складення повного тексту судового рішення 11 листопада 2025 року.

Суддя Пересипського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер