УХВАЛА

18 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 599/510/23

провадження № 61-675св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Розтоцьке»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» про повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 27 серпня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати відсутнім право оренди земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» (далі - ТОВ «Західна агровиробнича компанія») на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,62 га з кадастровим номером :01:001:0035, що знаходиться на території Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області та належить на праві власності ОСОБА_1 , запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про інше речове право від 14 березня 2017 року № 19430499.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 1,62 га, кадастровий номер :01:001:0035, яка розташована на території Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області.

У лютому 2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що на належну йому земельну ділянку зареєстровано право оренди за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на підставі договору оренди від 03 березня 2018 року та в подальшому було зареєстровано перехід права оренди на зазначену земельну ділянку до ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Підставою для державної реєстрації іншого речового права, крім договору оренди землі від 02 квітня 2016 року б/н, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Розтоцьке» (далі - ТОВ «Розтоцьке»), вказано додаткову угоду до договору оренди землі від 14 березня 2017 року б/н при цьому жодних договорів між ним і ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та ТОВ «Розтоцьке» не укладалося.

ТОВ «Західна агровиробнича компанія» користується належною йому земельною ділянкою, чим порушує його право на користування та розпорядження належним йому майном.

Запис про державну реєстрацію речового права (додаткових угод) порушує права позивача щодо вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Крім того, з 2018 року ТОВ «Розтоцьке» систематично не сплачує орендну плату позивачу, що є істотним порушенням умов договору оренди.

У зв`язку з цим позивач просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Зборівський районний суд Тернопільської області рішенням від 27 серпня 2024 року позов задовольнив. Визнав відсутнім право оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,62 га з кадастровим номером :01:001:0035, що знаходиться на території Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області, що належить ОСОБА_1 , запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про інше речове право від 14 березня 2017 року № 19430499. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. При цьому суд виходив з того, що відповідачі не довели не тільки волевиявлення позивача на укладення оспорюваних договорів, а й схвалення ним додаткової угоди в подальшому, як і не спростували жодним доказом заперечення позивачів з приводу їх необізнаності щодо отримання ними орендної плати за договорами.

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Тернопільський апеляційний суд постановою від 05 грудня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Західна агровиробнича компанія» залишив без задоволення. Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 27 серпня 2024 року залишив без змін. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому апеляційний суд зазначив, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія» продовжує користування землею, чим порушує права позивача на користування та розпорядження належним йому майном.

Аргументи відповідача про те, що ОСОБА_1 отримував орендну плату за період з 2018 року до 2023 року, а тому між сторонами існували договірні відносини, апеляційний суд відхилив з посиланням на те, що строк дії договору оренди земельної ділянки, який підписував позивач, закінчувався 14 березня 2024 року, а тому дотепер ОСОБА_1 правомірно на свій розрахунковий рахунок отримував орендну плату, при цьому орендар вказував призначення платежу без зазначення відомостей про додаткову угоду.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У січні 2025 року ТОВ «Західна агровиробнича компанія» подало до Верховного Суду касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 27 серпня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням судами факту виконання сторонами договору оренди землі та додаткової угоди до нього. Тобто між сторонами існували договірні відносини, що свідчить про наявність волевиявлення орендодавця на укладення та виконання додаткової угоди до договору оренди землі, незважаючи на те, що підпис на цій угоді не позивача.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

27 січня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Позиція колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Встановлено, що 25 червня 2025 року колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду постановила ухвалу, якою передала справу № 456/252/22 за касаційною скаргою Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини четвертої статті 403 ЦПК України для відступу від висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22), відступу від висновку об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) та у постанові від 02 червня 2025 року у справі № 144/1440/22 (провадження № 61-12561сво24), від висновку Касаційного господарського суду, викладеного у постанові від 15 жовтня 2024 року у справі № 910/14543/23, в частині того, що єдиним належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди.

Мотивуючи ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вказала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт можна спростувати не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, - шляхом викладення у мотивувальній частині судового рішення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок та/або скасування відповідного речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, залежно від установлених обставин. Вважає, що відмова в задоволенні позову з підстав обрання неефективного способу захисту та вказівка на необхідність застосування іншого «не передбаченого законом» способу - про визнання відсутнім права оренди, рішення за наслідками задоволення якого не підлягає примусовому виконанню, не тільки не приведе до реального поновлення прав власника земельної ділянки, а фактично зумовить необхідність ініціювання нових судових процесів, не сприяє принципу процесуальної економії та своєчасному захисту порушених прав позивача і створює ризики зловживання правами з боку орендарів, які є більш сильною стороною орендних правовідносин порівняно з власниками земельних ділянок - фізичними особами. Судова практика щодо повернення майна власнику, яке вибуло з його володіння на підставі правочину з підробленим підписом, була та є сталою десятки років. Наразі у згаданих постановах Великої Палати Верховного Суду, об`єднаної палати Касаційного цивільного суду та Касаційного господарського суду, від висновків у яких має намір відступити колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, не наведено переконливих мотивів радикальної зміни судової практики та необхідності застосування нового способу захисту, який не передбачений законом та є декларативним.

У судовій практиці Верховного Суду сформувалися два різні підходи щодо належного способу захисту у подібних правовідносинах, які не сприяють розумній передбачуваності судових рішень та створюють загальну атмосферу відсутності правової визначеності.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду 29 жовтня 2025 року вказану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду (провадження № 14-75цс25).

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 456/252/22 (провадження № 14-75цс25).

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 599/510/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Розтоцьке» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 27 серпня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 456/252/22 (провадження № 14-75цс25).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов