Справа № 301/2319/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., з участю представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Іршавського районного суду від 29 вересня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Заочним рішенням Іршавського районного суду від 29.09.2025 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: зобов`язано ОСОБА_3 до сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 4000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01 вересня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття. Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи незгідним із вказаним рішенням суду, 27 жовтня 2025 року через свого представника адвоката Пораду С.В. подав заяву про перегляд заочного рішення суду від 29.09.2025 року.

Заяву мотивовано тим, що хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, він не мав можливості забезпечити професійне представництво своїх інтересів у суді та належним чином підготуватися до участі в розгляді справи.

По-перше, відповідач на момент призначення справи до розгляду не мав адвоката, не володіє спеціальними юридичними знаннями, а тому не усвідомлював процесуальні наслідки своєї неявки та неподання відзиву.

По-друге, відповідач здійснював пошук адвоката, готового надати допомогу pro bono у зв`язку з обмеженими фінансовими можливостями, що підтверджується копією договору про надання професійної правничої допомоги від 17.10.2025 року та ордером адвоката, доданими до заяви.

По-третє, місце проживання відповідача знаходиться на значній відстані від суду першої інстанції, що ускладнює його особисту присутність у судових засіданнях, особливо за умов воєнного стану.

По-четверте, у зв`язку з відсутністю зареєстрованого електронного кабінету та належних технічних засобів відповідач не мав можливості подати відзив або брати участь у засіданні дистанційно через систему «Електронний суд».

По-п`яте, відповідач працює неофіційно за сезонним графіком, тому його зайнятість є нерегулярною та непередбачуваною, що не дозволяло планувати участь у судових засіданнях заздалегідь.

Крім того, як особа без юридичної освіти, відповідач не усвідомлював, що неподання відзиву може бути розцінене як неподання заперечень проти позову, і саме тому не звернувся до суду вчасно. Після укладення договору про правничу допомогу відповідач негайно звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, що свідчить про його добросовісність і відсутність наміру затягувати процес.

З огляду на наведене, пропуск відповідачем участі у засіданні та неподання відзиву зумовлені об`єктивними причинами, що унеможливлювали самостійний захист його прав, і мають бути визнані поважними відповідно до ст. 284 ЦПК України.

Після отримання копії повного заочного рішення відповідач вважає його необґрунтованим у частині визначення розміру аліментів, оскільки суд, ухвалюючи рішення за відсутності відповідача, не врахував його реальний майновий стан, відсутність офіційного працевлаштування, нерегулярність доходів та інші істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач не заперечує проти обов`язку брати участь у матеріальному забезпеченні своїх дітей та визнає необхідність регулярної сплати аліментів. Разом з тим вважає визначений судом розмір аліментів у сумі 4000 грн. щомісячно на кожну дитину надмірним фінансовим навантаженням, що не відповідає його фактичному матеріальному становищу та може призвести до утворення заборгованості. Розмір аліментів по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно є реальним, посильним і таким, що забезпечить виконання батьківського обов`язку без створення боргових наслідків.

Для обґрунтування вимоги про зменшення розміру аліментів до 2000 грн. на кожну дитину щомісячно відповідач подає належні та допустимі докази, що підтверджують його реальний матеріальний стан, добросовісну поведінку та фактичну участь у вихованні й утриманні дітей.

Копії квитанцій про переказ коштів на утримання дітей, у тому числі, на користь бабусі дітей, з якою вони фактично проживають і яка забезпечує їхній щоденний догляд, харчування та побут. Ці документи свідчать про регулярне надання матеріальної допомоги з боку батька відповідно до його фінансових можливостей. Вони спростовують доводи позивачки про повну відсутність участі відповідача у матеріальному забезпеченні дітей і підтверджують, що батько постійно підтримує дітей матеріально.

Разом з тим, відповідач не відкидає можливості здійснювати утримання дітей у більшому розмірі відповідно до наявних можливостей, зокрема, в інші способи, окрім сплати аліментів у грошовій формі - шляхом надання продуктів, речей, оплати окремих потреб дітей та їх дозвілля. Він веде власне домашнє господарство, утримує присадибну ділянку та вирощує сільськогосподарську продукцію, частину якої регулярно передає для забезпечення дітей продуктами харчування та побутовими речами, що свідчить про його реальну участь у матеріальному забезпеченні сім`ї.

Відповідач не має стабільного джерела доходу, здійснює тимчасові підробітки за фахом слюсаря-автомеханіка без офіційного працевлаштування, а тому його заробіток є нерегулярним і непередбачуваним за обсягом (зокрема у зимовий період). Він готовий здійснювати матеріальне забезпечення дітей у більшому розмірі, проте виключно в межах наявних коштів та своїх реальних фінансових можливостей. Крім того, він постійно здійснював витрати на дітей, що підтверджується копіями збережених квитанцій, доданих до цієї заяви. Грошові кошти переказувалися переважно на користь бабусі дітей, у якої вони фактично проживають і яка забезпечує їхній побут. Зазначені обставини може підтвердити бабуся дітей як свідок, оскільки саме вона проживає разом із дітьми, щоденно дбає про них і має безпосереднє уявлення про участь відповідача в їх утриманні.

Крім того, вже після ухвалення заочного рішення відповідач переказав 4000 грн. на рахунок позивачки у рахунок сплати аліментів, що підтверджує його добросовісне ставлення до виконання батьківських обов`язків і готовність брати участь у матеріальному забезпеченні дітей.

Копія платіжної інструкції на суму 4000 грн., сплаченої після ухвалення заочного рішення, є прямим свідченням добросовісності відповідача та його готовності виконувати батьківський обов`язок навіть без примусового виконання судового рішення. Цей доказ демонструє відсутність ухилення від сплати аліментів та підтверджує, що виконання зобов`язання відбувається добровільно й у межах фінансових можливостей відповідача.

У цій частині посилання позивачки на відсутність участі батька у вихованні та утриманні дітей є необґрунтованими, оскільки він бере активну участь у житті дітей, підтримує з ними постійний зв`язок та забезпечує необхідні потреби. Натомість мати дітей значну частину часу перебуває за кордоном, тому необхідним є також задоволення клопотання сторони відповідача про витребування доказів, а саме: інформації про перетинання державного кордону України позивачкою за період з 01.01.2023 року по 01.10.2025 року, із зазначенням дат виїзду та в`їзду на територію України.

Відповідач ОСОБА_3 просив переглянути заочне рішення Іршавського районного суду від 29.09.2025 у справі №301/2319/25, скасувати його та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 заяву про перегляд заочного рішення суду підтримав та просив задовольнити. Вважав, що відповідач, будучи юридично не обізнаним та не маючи адвоката, з поважних причини не з`явився на розгляд справи та не подав своєчасно відзив на позов, а обставини, на які посилається відповідач щодо визначення судом розміру аліментів, є істотними, що є підставою для скасування заочного рішення.

Представник позивачки ОСОБА_2 у судовому засіданні вважав, що підстав для перегляду заочного рішення не має, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не повідомивши про неможливість явки до суду, не подав відзив на позов, не подав заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю залучити адвоката. Також в заяві про перегляд заочного рішення не вказано обставин, які є істотними для вирішення справи і визначення розміру аліментів. Навпаки, відповідач підтвердив, що неофіційно працює за фахом слюсаря-автомеханіка та утримує присадибну ділянку, де вирощує сільськогосподарську продукцію, що свідчить про наявність доходів і можливість сплачувати на утримання дітей по 4000 грн. в місяць. Просив відмовити в задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Позивачка ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи булив належним чином повідомлені, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст.287 ЦПК України розгляд заяви про перегляд заочного рішення проведено у відсутності позивачки та відповідача, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши заяву про перегляд заочного рішення з доданими до неї документами та матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

ОСОБА_4 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Заочним рішенням Іршавського районного суду від 29.09.2025 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: зобов`язано ОСОБА_3 до сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 4000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01 вересня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття. Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 1211,20 грн. судового збору (а.с.31-34).

27 жовтня 2025 року відповідач ОСОБА_3 через свого представника адвоката Пораду С.В. з використанням системи «Електронний суд» подав заяву про перегляд заочного рішення суду від 29.09.2025 року.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи зворотного повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.38), копію заочного рішення суду від 29.09.2025 року ОСОБА_3 на зареєстровану адресу проживання: АДРЕСА_1 (а.с.19-20), відправлено 29.09.2025 року, вручено адресату 03.10.2025 року і зворотне повідомлення повернуто до суду 13.10.2025 року.

Тобто, копію заочного рішення суду від 29.09.2025 року вручено відповідачу 03 жовтня 2025 року.

Із заявою про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду 27 жовтня 2025 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (а.с.39).

Заяву про перегляд заочного рішення суду подано ОСОБА_3 протягом тридцяти днів з дня його проголошення, тобто у строк, визначений ч.2 ст.284 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає, що строк подачі заяви про перегляд заочного рішення суду відповідачем не пропущено.

Відповідач заяву про перегляд заочного рішення мотивує тим, що хоча він був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте він не мав можливості забезпечити професійне представництво своїх інтересів у суді та належним чином підготуватися до участі в розгляді справи, оскільки на момент призначення справи до розгляду не мав адвоката, не володіє спеціальними юридичними знаннями, тому не усвідомлював процесуальні наслідки своєї неявки та неподання відзиву. Місце проживання відповідача знаходиться на значній відстані від суду першої інстанції, що ускладнює його особисту присутність у судових засіданнях, особливо за умов воєнного стану. Також у зв`язку з відсутністю зареєстрованого електронного кабінету та належних технічних засобів відповідач не мав можливості подати відзив або брати участь у засіданні дистанційно через систему «Електронний суд». Крім того, відповідач працює неофіційно за сезонним графіком, тому його зайнятість є нерегулярною та непередбачуваною, що не дозволяло планувати участь у судових засіданнях заздалегідь.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У позовній заяві адресою відповідача зазначено АДРЕСА_1 .

Згідно отриманої судом відповіді №1724430 від 02.09.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, адресою реєстрації відповідача є АДРЕСА_1 (а.с.19-20).

Ухвалою Іршавського районного суду від 02.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 29.09.2025 року на 10:00 годин (а.с.21-22). Вказаною ухвалою роз`яснено відповідачу: його право подати до суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали; що копія відзиву та доданих до нього документів має бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду; що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст. 178 ЦПК України).

Повістка про виклик до суду разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з додатками були направлені ОСОБА_3 за його зареєстрованою адресою проживання: АДРЕСА_1 (а.с.23). Вказані документи відповідач отримав 06 вересня 2025 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, яке повернулося до суду 12.09.2025 року (а.с.27).

Згідно з ст. 128 ч.5, ч.7 та ч.8 п.1 і п.4 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно; у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України ОСОБА_3 був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання.

Відповідач ОСОБА_3 не навів обставини, що свідчать про поважність причин його неявки в судове засідання та неповідомлення їх суду, не подав докази на підтвердження неможливості явки у судове засідання, неможливості подати клопотання про перенесення слухання справи та доказів неможливості подачі відзиву на позовну заяву, з огляду на те, що повістку про виклик до суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками він отримав більше ніж за двадцять днів до призначеного судового засідання по справі.

В свою чергу ні позивачка, ні її представник не подавали заперечень щодо ухвалення судом заочного рішення.

ОСОБА_3 як на підставу скасування заочного рішення також посилається на те, що суд, ухвалюючи рішення за відсутності відповідача, не врахував його реальний майновий стан, відсутність офіційного працевлаштування, нерегулярність доходів та інші істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач вважає визначений судом розмір аліментів у сумі 4000 грн. щомісячно на кожну дитину надмірним фінансовим навантаженням, що не відповідає його фактичному матеріальному становищу та може призвести до утворення заборгованості. Вважав розмір аліментів по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно реальним, посильним і таким, що забезпечить виконання батьківського обов`язку без створення боргових наслідків. Для обґрунтування вимоги про зменшення розміру аліментів до 2000 грн. на кожну дитину щомісячно відповідач надав суду копії квитанцій про переказ коштів на утримання дітей, у тому числі, на користь бабусі дітей, з якою вони фактично проживають і яка забезпечує їхній щоденний догляд, харчування та побут.

Разом з тим, відповідач не відкидає можливості здійснювати утримання дітей у більшому розмірі відповідно до наявних можливостей, в інші способи, окрім сплати аліментів у грошовій формі - шляхом надання продуктів, речей, оплати окремих потреб дітей та їх дозвілля. Він веде власне домашнє господарство, утримує присадибну ділянку та вирощує сільськогосподарську продукцію, частину якої регулярно передає для забезпечення дітей продуктами харчування та побутовими речами, що свідчить про його реальну участь у матеріальному забезпеченні сім`ї.

Відповідач не має стабільного джерела доходу, здійснює тимчасові підробітки за фахом слюсаря-автомеханіка без офіційного працевлаштування, а тому його заробіток є нерегулярним і непередбачуваним за обсягом (зокрема у зимовий період).

Відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження обставин щодо здійснених відповідачем грошових переказів на утримання дітей суду надано копії відповідних квитанцій (а.с.44-50).

Доказів щодо свого матеріального становища та розміру доходу відповідач не подав.

При цьому, представник позивача в суді звернув увагу на те, що згідно приєднаних до матеріалів справи квитанцій, більшість грошових переказів відповідач здійснював, перебуваючи у м. Києві, що свідчить про те, що він там працював та мав відповідні доходи.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2025 року становить 3196 грн.) і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів

Зі змісту заочного рішення від 29.09.2025 року вбачається, що вказані вимоги Сімейного кодексу України при ухваленні рішення судом були враховані, в тому числі, що хоча відповідач офіційно не працевлаштований, але працює слюсарем-автомеханіком, де отримує доходи.

Вказану обставину підтвердив і сам відповідач у поданій ним заяві про перегляд заочного рішення від 29.09.2025 року.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної норми випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом одночасно всіх обставин, визначених статтею 288 ч.1 ЦПК України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.12, 13 ЦПК України).

Враховуючи, що згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України відповідач належним чином та своєчасно був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання він не з`явився без поважних причин та не підтвердив поважність своєї неявки, у наданий судом строк відзиву на позов не подав, крім того, в заяві про перегляд заочного рішення відповідач не навів докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. 284-288 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Іршавського районного суду від 29 вересня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19 листопада 2025 року.

Головуюча: М. О. Пітерських