П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року місто Київ

справа № 373/1187/25

провадження № 22-ц/824/12355/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач: Виконавчий комітет Переяславської міської ради

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Виконавчого комітету Переяславської міської ради

на ухвалу Переяславського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2025 року, постановлену у складі судді Лебідь В.В.,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року Виконавчий комітет Переяславської міської ради, який діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 , із заявою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування заяви зазначав, що ОСОБА_1 , перебував у шлюбі з ОСОБА_5 . Від подружнього життя народилися: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мати дітей ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У січні 2020 року до служби у справах дітей та сім?ї Переяславської міської ради надійшло повідомлення від служби у справах дітей та сім?ї Згурівської районної державної адміністрації про переїзд до міста Переяслава родини ОСОБА_1 з двома дітьми ОСОБА_6 , та ОСОБА_2 . Менша дитина ОСОБА_3 на той час перебувала в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини міста Боярка».

Рішенням виконавчого комітету Жуківської сільської ради Згурівського району Київської області з березня 2028 року №14 «Про тимчасове вилучення малолітніх дітей з сім?ї гр. ОСОБА_5 » ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були вилучені від батьків та тимчасово влаштовані: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 до центру соціально-психологічної реабілітації, а ОСОБА_3 до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини міста Боярка». У 2019 році ОСОБА_6 та ОСОБА_2 були повернуті на виховання батькам, а ОСОБА_3 залишилася перебувати в будинку дитини м. Боярка. Наказом служби у справах дітей та сім?ї Переяславської міської ради з 10 лютого 2020 року ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 поставлені на облік як такі, які перебувають у складних життєвих обставинах (копії наказів додаються).

У 2020 році ОСОБА_1 мінімізував складні життєві обставини в сім?ї, що стало підставою для повернення малолітньої ОСОБА_3 до сім?ї батька ОСОБА_1 .

З часом батько почав нехтувати своїми обов?язками щодо утримання та догляду своїх дітей в зв?язку з цим його родина була забезпечена послугою супроводу ??з 10 лютого 2020 року по 10 березня 2021 року. З?13 листопада 2024 року по сьогодні надається послуга соціального супроводу.

Ситуація в родині почала погіршуватися, ОСОБА_1 нехтував своїми обов?язками із виховання дітей, що призвело до того, що ОСОБА_2 був притягнутий до кримінальної відповідальності. ОСОБА_6 було знято 19 червня 2024 року з обліку служби у справах дітей та сім?ї Переяславської міської ради в зв?язку із її повноліттям.

Відповідно, наказами служби у справах дітей та сім?ї Переяславської міської ради від 4 жовтня 2024 року № 148-0 та № 149-0 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передано до сім?ї патронатного вихователя ОСОБА_12 , а рішенням виконавчого комітету Переяславської міської ради № 478-17 від 15 жовтня 2024 року «Про влаштування малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сім?ю патронатного вихователя ОСОБА_12 » їх влаштовано в сім?ю патронатного вихователя де вони перебувають понад термін і сьогодні.

3 жовтня 2024 року і по сьогодні проведено 5 засідань міждисциплінарної команди із соціального захисту дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , спрямованих на подолання складних життєвих обставин в родині ОСОБА_1 . Все це позитивного результату не дало і службою у справах дітей та сім?ї Переяславської міської ради ініційовано розгляд питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 .

Ухвалою Переяславського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2025 року позовну заяву Виконавчого комітету Переяславської міської ради, поданою в інтересах дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав щодо двох малолітніх дітей - залишено без руху.

Надано позивачу строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання ухвали.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник Виконавчого комітету Переяславської міської ради - Саулко В.В. 27 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу про залишення позову без руху та ухвалити рішення про відкриття провадження в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що подана позовна заява містила три вимоги немайнового характеру. Виконавчим комітетом Переяславської міської ради, як органом опіки та піклування, зазначено, що відповідно до пункту 12 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не сплачується за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх та неповнолітніх осіб. А позбавлення батьківських прав спрямоване, перш за все, на захист прав та інтересів дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За позовною вимогою щодо стягнення аліментів на утримання дітей Переяславським міськрайонним судом Київської області враховано те, що орган опіки та піклування Переяславської міської ради звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Проте щодо інших двох вимог судом першої інстанції порушено вимоги зазначеного закону, оскільки відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має право орган опіки та піклування, а відповідно статті 56 Цивільного кодексу України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Правом на подання відзиву учасники справи не скористались.

В судове засідання не з`явився позивач, 20 жовтня 2025 року до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Виконавчого комітету Переяславської міської ради.

В судове засідання не з`явився відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_12 , про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомляли (а.с.79-80).

Зважаючи на вимоги частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися.

Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення ( частина 5 статті 268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху в частині вимог про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції врахував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 367/5983/16-ц та в ухвалі Верховного Суду ід 27 липня 2021 року у справі № 461/5125/20, де зазначено, що подання позову про позбавлення батьківських прав, не вирішує питання прав та інтересів малолітньої дитини, а стосується лише прав та обов`язків відповідача як батька дитини.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів з урахуванням наступного.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою та другою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

За вимогами статей 263, 264 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 2 статті 133 ЦПК України).

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8 липня 2011 року.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 гривень.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір», в разі коли в позовний заяві об`єднано дві та більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру чи зміну способу їх стягнення.

Відповідно до пункту 12 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Проте, Верховний суд дійшов висновку, що Закон України «Про судовий збір» не відносить малолітніх дітей та батьків, які звертаються в їх інтересах, до категорії громадян, які звільняються від сплати судового збору.

Як правильно зазначено в оскаржуваний ухвалі, при вирішенні питання щодо сплати судового збору судом першої інстанції взято до уваги висновки Верховного Суду в аналогічних правовідносинах.

В ухвалі Верховного Суду від 27 липня 2021 року у справі № 461/5125/20 зроблено наступний висновок: «Враховуючи вищезазначені норми, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, не звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, оскільки звернення заявника до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_15 , не вирішує питання прав та інтересів інших осіб, зокрема прав та обов?язків малолітньої дитини, а стосується лише прав та обов?язків відповідача як матері дитини, яких остання може бути позбавлена у разі ухвалення рішення про задоволення позову, відтак пункт 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на справи за позовом про позбавлення батьківських прав» (Закону України «Про судовий збір» в редакції на час постановлення ухвали, на сьогоднішній день пункт 14 частини 2 статті 3 Закону відповідає за змістом пункту 12 частини 2 статті 3).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

З аналізу наведеного вбачається, що позивачами в справі, яка розглядалась касаційною інстанцією та у цій справі - є органи місцевого самоврядування, як органи опіки та піклування, які звернулись до суду з аналогічними вимогами - позбавлення батьківських прав. Оскільки процесуальним законом зобов`язано суди враховувати висновки Верховного Суду, колегія суддів прийшла до висновку, що постановлена судом першої інстанції ухвала є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Аналогічні висновки викладені і у постанові Верховного суду від 13 червня 2018 року у справі № 367/5983/16-ц, на яку посилався і суд першої інстанції.

Ураховуючи викладене, заявник не є тією особою, яка підлягає звільненню від сплати судового збору за подання позовної заяви з вимогою про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до пункту першого частини першої 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів установила, що при постановленні ухвали про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції не порушив норм процесуального права та дійшов законних і обґрунтованих висновків про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями. 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Переяславського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2025 року залишити без задоволення.

УхвалуПереяславського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус