Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1826/25

Провадження № 2/126/1094/2025

"17" листопада 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Дончик О.А.

за участі представника позивача, адвоката Мазур С.М.

представника відповідача, адвоката Дяченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивачка, ОСОБА_3 , зазначає, шо у провадженні Бершадського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа про розірвання укладеного між нею та відповідачем шлюбу.

На момент звернення до суду з даним позовом, позивачка не працює та є інвалідом ІІІ групи, внаслідок загального захворювання. Інвалідність встановлена з 26.12.2023 по 31.01.2026.

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує мінімальну пенсію, має на утриманні неповнолітню дитину, аліментів на отримання дитини не отримує, інших джерел доходів немає, тому її матеріальне становище є вкрай скрутне.

Вказані обставини є причиною звернення позивачки ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач зазначає, що є особою з інвалідністю ІІІ групи, однак йогор не було належним чином повідомлено про цей факт.

У позовній заяві позивач посилається на частину першу та другу статті 76 СК України, в якій передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Однак, станом на дату подання цього позову шлюб між сторонами ще не розірвано. Більше того, за письмовим клопотанням ОСОБА_1 судом було надано строк для примирення сторонам терміном до 10.12.2025 року. А тому посилання у позовній заяві на ст. 76 СК України є передчасним і юридично необґрунтованим.

Також, позивач у позовній заяві зазначає, що має на утриманні неповнолітню дитину і аліментів на утримання дитини не отримує, що не відповідає дійсності.

У провадженні Бершадського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 126/1823/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини з

усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Відповідач, ОСОБА_2 , не заперечує проти утримання дитини й визнає такі вимоги у повному обсязі. Окрім того, до винесення судом рішення про стягнення аліменти він надсилає кошти на утримання неповнолітнього сина в добровільному порядку. Таким чином, твердження позивачки про відсутність будь-якої допомоги є таким, що невідповідає дійсності.

Окрім того, важливим є те, що відповідач має тяжке захворювання «псоріаз поширений, бляшкова форма», що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста від 05.09.2025 року. Це захворювання є хронічним і потребує регулярного лікування та придбання медикаментів, що вимагає постійних фінансових витрат.

Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліменти як зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі №

161/16931/16-ц).

Потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що дружина є непрацездатною, наприклад, у зв`язку із відсутністю пенсій (або низького розміру) чи інших джерел існування. Потребою в матеріальній допомозі (нужденністю) є забезпеченість особі коштами в розмірі нижче прожиткового мінімуму. Визначення потреби матеріальної допомоги непрацездатного члена подружжя здійснюється судом у кожному конкретною випадку за допомогою зіставлення доходів такого члена і прожиткового рівня. Саме за таких обставин законодавець зобов`язує одного з подружжя утримувати іншого непрацездатного члена подружжя, тобто надавати йому необхідну матеріальну допомогу. Обидва ці фактори підлягають доведенню в судовому процесі.

До уваги приймається отримання непрацездатним членом подружжя пенсії, державній пільг, субсидій, наявність у нього майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

У позовній заяві позивач зазначає, що інвалідність їй встановлена по 31.01.2026 рік.

Згідно копії довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 , яку позивач самостійно долучила до позовної заяви вбачається, що вона знаходитьсяна обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області і отримує пенсію у розмірі 3028 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025рік»

передбачено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1

січня 2025 року 2361,00 гривня.

Отже, позивач отримує пенсію в розмірі більший ніж той, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ.

Позовна заява надійшла до суду 12.08.2025 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справм між суддями була передана судді Хмель Р.В..

З метою уточнення місця реєстрації відповідача, судом було здійснено запит, відповідь на який надійшла 14.08.2025.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 14.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Мазур С.М. позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідача, адвокат Дяченко Д. С. заперечувала проти задоволення позовних вимог.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕННІ СУДОМ.

Судом встановлено, що 18.11.2000 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Бершадському відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії рішення суду Бершадського районного суду Вінницької області від 20.10.2025 бу4ло задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини йог8о заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно довідки №559 від 23.07.2025, виданої відділом обслуговування громадян №2 Головного управління пенсійного фрнду України у Вінницькій області, позивач, ОСОБА_5 , перебуває на обліку та отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності загального захворювання згідно ЗУ "Про загальнообов`язкуове державне пенсійне страхування" з 26.12.2023 по 31.01.2026.

Згідно довідки про рзмір призначеної і фактично отриманої пенсії, ОСОБА_1 , 01.2025 отримала 2725 грн. пенсії, 02.2025 отримала 2725 грн. пенсії, 03.2025 отримала 3038 грн. пенсії, 04.2025 отримала 3038 грн. пенсії, 05.2025 отримала 3038 грн. пенсії, 06.2025 отримала 3038 грн. пенсії; 07.2025 отримала 3038 грн. пенсії.

Також, на підтвердження обставин, викладених у позові, представником позивача, адвокатом Мазур С.М. надано копії медичних подій, а також виписок та фіскальних чеків, з яких вбачається, що позивачка, ОСОБА_1 зверталася до лікарні та останній призначалося лікування.

МОТИВИ СУДУ, НОРМИ ПРАВА ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Згідно положень ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності, у разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліменти зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня2017року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц).

Потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що дружина є непрацездатною, наприклад, у зв`язку із відсутністю пенсій (або низького розміру) чи інших джерел існування. Потребою в матеріальній допомозі (нужденністю) є забезпеченість особі коштами в розмірі нижче прожиткового мінімуму. Визначення потреби матеріальної допомоги непрацездатного члена подружжя здійснюється судом у кожному конкретною випадку за допомогою зіставлення доходів такого члена і прожиткового рівня. Саме за таких обставин законодавець зобов`язує одного з подружжя утримувати іншого непрацездатного члена подружжя, тобто надавати йому необхідну матеріальну допомогу. Обидва ці фактори підлягають доведенню в судовому процесі.

До уваги приймається отримання непрацездатним членом подружжя пенсії, державній пільг, субсидій, наявність у нього майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потреб матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 отримує пенсію 3038 грн.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025рік» передбачено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2025 року 2361,00 гривня.

Отже, позивач отримує пенсію у розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні ч. 4 ст. 75 СК України та ч. 2 ст. 76 СК України.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи встановлені обставини у справі, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ.

Згідно із ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову в суд, суд відносить судовий збір за рахунок держави.

На підставі викладеного, згідно ст. 75, 76 СК України, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Р. В. Хмель