ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 466/8076/20

провадження № 61-1997св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,

суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Пархоменка П. І.,

учасники справи:

позивач - KTK International s.r.o.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Талалаєвою Оленою Юріївною, на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 грудня 2020 року у складі судді Білінської Г. Б. та постанову Львівського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року у складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року KTK International s.r.o., яке згідно виписки з комерційного реєстру є торговою фірмою - товариством з обмеженою відповідальністю, місцезнаходженням якого є: Орловська 791/40, Германіце, 71300 Острава, Чеська Республіка, в особі директора ОСОБА_2, звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсною довіреності, посвідченої 10 вересня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованої в реєстрі за № 1024, на представництво інтересів товариства та розпорядження його майном.

Позов мотивовано тим, що KTK International s.r.o. здійснює підприємницьку діяльність на території Європейського Союзу, її засновником та директором є ОСОБА_2 10 вересня 2020 року ОСОБА_2 мав ділову зустріч з адвокатом ОСОБА_3 в закладі громадського харчування «Ресторан Цепелін», який знаходиться за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 59. Під час їхнього спілкування до закладу зайшли двоє невідомих йому осіб, які сіли за стіл і представились ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прізвище останнього йому видалось відомим, як колишнього депутата Львівської обласної ради, якого він неодноразово бачив у новинах як фігуранта кримінальної справи про обвинувачення його в тому, що стріляв у свого бізнес партнера. Вказані особи почали схиляти його як директора товариства до передачі повноважень щодо розпорядження майном товариства ОСОБА_1 на підставі довіреності, наперед підготовлений бланк якої надав приватний нотаріус, підписаний та засвідчений ним. У зв`язку з відмовою від підписання ОСОБА_5 почав погрожувати фізичною розправою та чинити на нього психологічний тиск, зокрема, витягнув зброю, а саме пістолет, що підтверджується відеозаписом із внутрішніх камер спостереження закладу громадського харчування «Ресторан Цепелін» (38:01 хвилина відеозапису). Через побоювання за життя та здоров`я, під тиском погроз ОСОБА_6 , він змушений був підписати надану йому довіреність, яку він в подальшому 24 вересня 2020 року скасував, звернувшись до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М.

Як йому стало відомо пізніше, в період дії довіреності відповідачем було вчинено ряд дій від імені товариства, а саме: підписано договір про відступлення права вимоги, за яким KTK International s.r.o. відступило право вимоги до контрагента щодо сплати боргу у розмірі 700 000 євро іншій особі, крім того, відповідачем було підписано від імені KTK International s.r.o. первинні документи, за якими товариство визнає боргові зобов`язання на значні суми перед контрагентом, з яким у товариства відсутні договірні відносини.

KTK International s.r.o. просило визнати недійсною вказану довіреність.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 28 грудня 2020 року позов задоволено. Визнано недійсним нотаріальну довіреність, реєстраційний номер: 51028093, тип документа: довіреність; строк довіреності: не встановлений; дата посвідчення: 10 вересня 2020 року; номер у реєстрі нотаріальних дій: 1024; дата та час реєстрації: 10 вересня 2020 року 17:04:18; бланк: НМВ 681441, яка посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства, судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Під насильством розуміється фізичний або психічний тиск на особу з метою примушення її до вчинення правочину. Насильство може мати будь-які прояви: фізичне насильство (катування, биття, заподіяння болі); психічне насильство (залякування, загроза вбивством, заподіянням тілесних ушкоджень самій особі або її близьким); насильство дією (викрадення дитини, пошкодження майна особи). Для визнання правочину недійсним підлягають доведенню наступні обставини: 1) факт застосування до потерпілої сторони правочину фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; 2) вчинення правочину проти справжньої волі; 3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

Наведені позивачем обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 грудня 2020 року скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано недійсною довіреність, посвідчену 10 вересня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційний номер: 51028093; номер у реєстрі нотаріальних дій: 1024; дата та час реєстрації: 10 вересня 2020 року, 17:04:18; бланк: НМВ 681441.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки справу розглянуто судом першої інстанції у відсутності ОСОБА_1 і в матеріалах справи відсутні докази про належне його повідомлення в судове засідання, призначене на 28 грудня 2020 року, в якому відбувся розгляд справи по суті.

По суті спору апеляційний суд зазначив, що зі змісту оспорюваної довіреності KTK International s.r.o., в особі директора ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 , зокрема: продавати будь-якому суб`єкту господарювання або особі на умовах та за ціною на розсуд представника дебіторської заборгованості, що належить Товариству щодо ТзОВ «АТ Invest» (NIP , KRS ), що підтверджується виконавчим документом у формі нотаріального акту (нотаріус В. Вайда) від 18 березня 2019 року, реєстр А №1525/2019, забезпеченим пунктом про виконання окружним судом столиці Варшави у Варшаві від 10 лютого 2020 року, спр. Закон VІІІ GCo 55/20, який забезпечений іпотекою на нерухоме майно, на яке поширюється земельний реєстр GLIZ / 00044739/2, який веде окружний суд у Забже, 6-й відділ земельної книги; володіти і розпоряджатися всім майном Товариства, що розташоване на території України, укладати всі передбачені законом правочини (договори) з таким майном; представляти інтереси Товариства, здійснювати усі необхідні та/або бажані для цього дії від імені Товариства перед всіма фізичними та юридичними особами; одержувати належне Товариству майно, гроші (вклади), цінні папери, а також документи від усіх осіб, установ, підприємств, організацій, в тому числі в усіх банках незалежно від того, ким та з якою метою вони видані, та інше. Довіреність складена 10 вересня 2020 року, посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрована в реєстрі за № 1024. Від імені KTK International s.r.o. довіреність підписана ОСОБА_2 В тексті довіреності вказано, що у зв`язку з виробничою необхідністю довіреність посвідчена за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів відхилила доводи ОСОБА_1 про неприйняття копії довіреності як належної, оскільки оригінал свого примірника довіреності відповідач суду не надав, а наказом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 08 жовтня 2020 року № 161/6, з 15 жовтня 2020 року припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та анульовано видане йому 01 грудня 2014 року реєстраційне посвідчення. На запити як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) повідомило, що ОСОБА_7 ще не передано до Львівського державного нотаріального архіву документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса.

Також із наданих апеляційному суду письмових доказів, клопотання про долучення яких було подане до суду першої інстанції і зареєстроване в суді 11 грудня 2020 року за вх. № ЕП-4835, з резолюцією «до справи», встановлено, що 23 вересня 2020 року в м. Кракові (Республіка Польща) укладено договір відступлення права вимоги між KTK International s.r.o. («Цедент»), від імені якого діяв ОСОБА_1 на підставі довіреності від 10 вересня 2020 року, та WOODPOL Sp. Z o.o. («Цесіонарій») - ТОВ з місцезнаходженням в Республіці Польща - в особі Пасічника М. За умовами цього договору Цедент продає Цесіонарію право вимоги у компанії АТ Invest (ІПН , KRS ) (далі - Боржник) на суму 554 165,71 євро, на яку він має виконавчий лист у формі нотаріального акту, складеного у присутності нотаріуса Вальдемара Вайди від 18 березня 2019 року, реєстраційний номер А №1525/2019 із пунктом про виконання відповідно до рішення окружного суду столичного міста Варшави у Варшаві від 10 лютого 2020 р., номер справи VІІІ GCo 55/20 (виконавче провадження порушене судовим приставом при окружному суді м. Забже Томашем Шимендером, Акт GКm 39/20), за ціною у розмірі 321 572,51 євро, і Цесіонарій заявляє, що він купує за таку ціну дане право вимоги. Також Цедент погоджується, що Цесіонарій буде Акредитором у виконавчому провадженні, яке проводить названий вище судовий пристав. Наведене підтверджується також Центральною інформацією Державного судового реєстру, сформованою станом на 16.11.2020 року, та письмовою згодою на відступлення від 15.10.2020 року, підписаною від WOODPOL Sp. Z o.o. М. Пасічником, та адресованою судовому приставу в окружному суді в м. Забже Томашу Шимендеру.

Апеляційний суд вважав, що письмовими доказами підтверджується та обставина, що саме для укладення 23 вересня 2020 року зазначеного договору про відступлення права вимоги відповідач, діючи як представник KTK International s.r.o. (сторони договору), використав оспорювану довіреність від 10 вересня 2020 року.

Також встановлено, що власне після укладення 23 вересня 2020 року між KTK International s.r.o., від імені якого діяв відповідач ОСОБА_1 на підставі оспорюваної довіреності від 10 вересня 2020 року, та WOODPOL Sp. Z o.o. договору відступлення права вимоги, 24 вересня 2020 року ОСОБА_2 скасував довіреність від 10 вересня 2020 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей.

Колегія суддів відхилила доводи відповідача про прийняття вказаних письмових доказів з порушенням вимог статті 367 ЦПК України, оскільки клопотання про долучення цих доказів було подане до суду першої інстанції і зареєстроване в суді 11 грудня 2020 року за вх. № ЕП-4835 з резолюцією «до справи», і в матеріалах справи відсутнє процесуальне рішення суду першої інстанції про відмову у прийнятті додатків до клопотання та/або повернення таких без розгляду.

Дослідивши показання директора KTK International s.r.o. - ОСОБА_2, який був допитаний в суді апеляційної інстанції як свідок за клопотанням сторони позивача, що в повній мірі відповідає вимогам статті 92 ЦПК України, і повністю підтвердив обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги, а також відеозапис із внутрішніх камер спостереження закладу громадського харчування «Ресторан Цепелін», який досліджувався також і в кримінальному провадженні від 16 червня 2021 року № 0001196 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частини другої статті 190 КК України, зокрема, при проведенні комплексної судової психолого-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_2 , призначеної постановою старшого слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області від 15 лютого 2023 року, і на якому, перед підписанням ОСОБА_2 оспорюваної довіреності, зафіксовано демонстрацію одним із учасників зустрічі, який назвався ОСОБА_5 , предмету, ззовні схожого на зброю (пістолета), а іншим із учасників був представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Дяків О. М., колегія суддів переконана, що наведених доказів у сукупності достатньо для висновку про те, що до ОСОБА_2 як до представника KTK International s.r.o. при укладенні оспорюваної довіреності застосовувався психічний тиск з метою примусу до підписання оспорюваної довіреності для укладення в подальшому відповідачем ОСОБА_1 від імені KTK International s.r.o. договору про відступлення права вимоги на значну грошову суму на користь третіх осіб.

Колегія суддів відхилила доводи сторони відповідача про недопустимість як доказу відеозапису, який був долучений позивачем у суді першої інстанції, оскільки цей відеозапис досліджувався у названому кримінальному провадженні, а послідовність дій та коло учасників, зафіксованих на відеозаписі, одним з яких був ОСОБА_2 , додатково підтверджено показаннями ОСОБА_2 як свідка, допитаного в суді апеляційної інстанції за участі сторони відповідача, і не спростовано стороною відповідача іншими доказами. Крім того, згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 01 березня 2023 року № 178, складеного за наслідками проведеної у кримінальному провадженні комплексної судової психолого-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_2 , з урахуванням тієї обставини, що єдиним стверджувальним документом перемовин 10 вересня 2020 року є відеодиск, без відтворення звуку, «можна припустити, що поява на столі предмету ззовні схожого на пістолет могла викликати у ОСОБА_2 емоцію страху та розгубленості і у відповідь з`явилась захисна психологічна реакція-відповідь (підписання довіреності)».

За наведених обставин наявні підстави для визнання недійсною вказаної довіреності. В контексті ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права, визнання недійсною лише довіреності буде достатнім для відновлення порушеного права позивача, оскільки договір про відступлення права вимоги, укладений у м. Кракові між KTK International s.r.o. (м. Острава) в особі ОСОБА_1 та WOODPOL Sp. Z o.o. (м. Ряшів), датований 23 вересня 2020 року, щодо заборгованості АТ Invest (м. Варшава) перед KTK International s.r.o. (м. Острава), визнаний недійсним заочним рішенням Окружного суду у м. Ряшів, VІ Господарського відділу (головуючий суддя - Анджей Шидло) від 27 квітня 2022 року (номер справи VI GC 300/21).

Аргументи учасників справи

05 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Талалаєва О. Ю. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, якій просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відсутності належним чином повідомленого відповідача, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду. Апеляційний суд, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Позивач порушив порядок подання доказів, оскільки особи, яким законом надано право звертатися до суду, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Всупереч цьому, Шевченківський районний суд міста Львова у рішенні від 28 грудня 2020 року вказує, що на підставі оспорюваної довіреності від 10 вересня 2020 року ОСОБА_1 було вчинено ряд дії від імені КТК International s. г. о: підписано договір про відступлення права вимоги щодо сплати боргу у розмірі 700 000,00 євро третій особі, підписано первинні документи, за якими підприємство визнає боргові зобов`язання на значні суми перед контрагентом, з яким у підприємства відсутні договірні відносини. В той самий час, письмові докази, на які посилається суд першої інстанції у своєму рішенні на підтвердження обставин справи, а саме оспорювана довіреність від 10 вересня 2020 року, договір про відступлення права вимоги, укладений між КТК International s. г. о., від імені якого діяв ОСОБА_1 на підставі довіреності та WOODPOL Sp. Zo. o. (ТзОВ з місцезнаходженням в Республіці Польща), згода на відступлення права вимоги, витяг з державного судового реєстру від 16 листопада 2020 року, були відсутні у матеріалах справи. Зазначені копії письмових документів були подані до суду апеляційної інстанції.

Разом з цим, докази які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У постанові апеляційного суду зазначено, що відповідними письмовими доказами підтверджується та обставина, що саме для укладення 23 вересня 2020 року договору про відступлення права вимоги відповідач ОСОБА_1, діючи як представник КТК International s. г. о. (сторони договору), використав оспорювану довіреність від 10 вересня 2020 року. Тим не менш, суд апеляційного інстанції проігнорував факт недолучення зазначених доказів у суді першої інстанції та не переглянув справу за наявними у ній доказами на законність та обґрунтованість рішення першої інстанції. При прийнятті та дослідженні нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні. Апеляційний суд з порушенням зазначених норм процесуального права приймав від позивача докази, які не були подані до суду першої інстанції. Мотиви апеляційного суду щодо підстав прийняття доказів на стадії апеляційного перегляду справи у оскарженій постанові не викладено, що може свідчити про відсутність виняткових випадків, внаслідок яких позивач був позбавлений можливості надати ці докази до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Долучення доказів на стадії апеляційного оскарження ставить у нерівне положення сторони спору та виключає такий прояв цивільного процесу, як передбачуваність (прогнозованість) дій апеляційного суду.

Копія довіреності є недопустимим доказом у справі. Позивач не лише долучив оспорювану довіреність на стадії апеляційного розгляду, але й не зміг підтвердити відповідність копії такої довіреності оригіналу, у зв`язку з відсутністю такого. У випадку відсутності оригіналу, позивач не міг належним чином і засвідчити його копію. Неможливість підтвердження суду оригіналу письмового доказу, що є предметом спору, ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу та не може братись судом до уваги як допустимий доказ, що в свою чергу виключає задоволення позовних вимог про визнання недійсною довіреності.

Суд апеляційної інстанції взяв до уваги відеозапис із внутрішніх камер спостереження закладу громадського харчування «Ресторан Цепелін», який був долучений до матеріалів справи у суді апеляційної інстанції, та вважав такий доказ допустимим. Зазначив, що відеозапис досліджувався у названому кримінальному провадженні, а послідовність дій та коло учасників підтверджено показаннями позивача як свідка, допитаного в суді апеляційної інстанції. Відеозапис є неналежним доказом, оскільки з нього неможливо встановити обставини, які обґрунтовує позивач, а саме персональний склад осіб, які зображені на відео, їх діяльність щодо підписання документу та підписання якого саме документа вчинялось. Такий доказ не може бути достовірним через невстановлення таких реквізитів електронного доказу таких як фіксація дати, часу зйомки та місця події. Походження такого диску є також сумнівним, оскільки якийсь диск долучався до позовної заяви, а це жовтень 2020 року. Однак під час допиту ОСОБА_2 як свідок повідомив, що такий відеозапис був отриманий в межах кримінального провадження, хоча таке було зареєстроване в червні 2021 року. Експертизи на визначення автентичності відеозапису у суді апеляційної інстанції не призначалось. Відеозапис не досліджувався у судовому засіданні апеляційного суду, а тому не міг бути покладений в основу ухваленого судового рішення. Такий електронний доказ був отриманий в межах кримінального провадження за заявою позивача про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження від 06 жовтня 2022 року. При цьому рішення суду першої інстанції винесено 28 жовтня 2020 року. Неіснування певних доказів на момент постановлення рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції таких додаткових доказів незалежно від інших причин неподання позивачем таких доказів до суду.

Отже, суд апеляційної інстанції безпідставно поклав в основу оскаржуваної постанови докази, що є недопустимими та подані з порушенням процесуальних строків, тому таке судове рішення є незаконним та необґрунтованим.

Апеляційний суд у порушення норм статей 12, 81 ЦПК України врахував висновок судово-психіатричного експерта від 01 березня 2023 року № 178, складений за наслідками проведеної у кримінальному провадженні комплексної судово психолого психіатричної експертизи ОСОБА_2 , яка проведена згідно відеозапису, у якому зазначено: «можна припустити, що поява на столі предмету ззовні схожого на пістолет могла викликати у ОСОБА_2 емоцію страху та розгубленості і у відповідь з`явилась захисна психологічна реакція - відповідь (підписання довіреності)». В той самий час, експерт у своєму висновку вказує: «на питання - чи перебував ОСОБА_2 у момент вчинення психічного тиску на нього в емоційному стані і в якому саме, що значно вплинуло на його свідомість та поведінку під час підписання довіреності від 10.09.2020 однозначно відповісти не можливо». Отже, враховуючи те, що звук на відео відсутній, а також, що на відео відсутня міміка обличчя особи, яка нібито поклала на стіл пістолет, факт застосування психічного тиску до ОСОБА_2 не є доведеним. Емоція страху ОСОБА_2 перед підписанням довіреності, на яку покликається суд апеляційної інстанції, є лише припущенням, про що у своєму висновку зазначив експерт. З доказів, які були надані суду, неможливо встановити причинний зв`язок між покладенням на стіл пістолету та вчиненням правочину проти справжньої волі. Не встановлено розмов між особами, які відображені на відео. Хоча, протягом всього відео у ОСОБА_2 не змінювалась реакція, не зафіксовано обурення чи занепокоєння. ОСОБА_2 не вставав зі столу, не виходив, а також вкінці зі всіма розпрощався. Тому говорити про його страх є голослівним. Враховуючи, що експерт аналізував лише відео, походження якого є невідомим, таке не було отримано в межах кримінального провадження, а тому і в межах такого такий доказ визнається недопустимим, а тому висновок експерта також є неналежним доказом по принципу «плодів отруєного дерева». 16 червня 2021 року порушено кримінальне провадження за заявою позивача, хоча на момент подання касаційної скарги відповідача на допит не викликали, а відтак можна зробити висновок, що таке кримінальне провадження зареєстровано з метою отримання відповідних доказів, які мали би бути подані в межах цивільної справи.

Допит ОСОБА_2 в якості свідка в суді апеляційної інстанції є порушенням вимог статті 367 ЦПК України, оскільки такого клопотання в суді першої інстанції заявлено не було. Таке клопотання було подано лише в суді апеляційної інстанції. Разом з тим, як свідок позивач повідомив, що скасування довіреності на наступний день після підписання договору відступлення є співпадінням.

Дійсність довіреності підтверджує те, що позивач на момент укладення угоди не скасував її, оскільки саме такою була домовленість щодо вчинення правочину від імені КТК International s.r.o. З цього можна зробити висновок, що ОСОБА_2 змінив свою волю на видачу довіреності саме 24 вересня 2020 року, внаслідок чого звернувся до нотаріуса для її скасування. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Враховуючи презумпцію правомірності правочину та недоведеність позивачем належними доказами підстав недійсності вчинення правочину внаслідок застосування психічного тиску, судові рішення про задоволення позовних вимог є незаконними та мають бути скасовані.

У червні 2024 року адвокат KTK International s.r.o. - Малишак А. С. подав відзив на касаційну скаргу, у якій просить касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене судове рішення - без змін.

Відзив мотивовано тим, що у суду були підстави для визнання довіреності недійсною, оскільки посвідчення довіреності здійснювалось поза межами робочого місця приватного нотаріуса без необхідності у цьому. Позивач не мав волевиявлення на укладення угоди від 23 вересня 2020 року, не отримував будь-які виплати відповідно до укладеного договору. Позивачем не отримано жодної економічної вигоди від укладення договору відступлення права вимоги від 23 вересня 2020 року, оскільки відступлення права вимоги здійснено за меншою ціною ніж та, яка мала б бути отримана КТK International s.r.o. від боржника AT Invest. Крім того, позивач не отримав жодних грошових коштів від компанії WOODPOL Sp. 2 0.0. за договором про відступлення права вимоги від 23 вересня 2020 року. Цим додатково підтверджується той факт, що ОСОБА_2 як директор компанії KTK International s.r.o. не мав жодного наміру під час зустрічі, яка відбулась 10 вересня 2020 року в закладі громадського харчування «Ресторан Цепелін», надавати ОСОБА_1 довіреність на відступлення права вимоги до компанії AT Invest чи розпорядження будь-яким іншим майном компанії. Суд апеляційної інстанції, дослідивши показання директора КТК International s.r.o. - ОСОБА_2, відеозапис із внутрішніх камер спостереження закладу громадського харчування «Ресторан Цепелін», який досліджувався також і в кримінальному провадженні від 16 червня 2021 року № 0001196 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 190 КК України, зокрема, при проведенні комплексної судової психолого-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_8 , і на якому, перед підписанням ОСОБА_8 оспорюваної довіреності, зафіксовано демонстрацію одним із учасників зустрічі, який назвався ОСОБА_9 , предмету, ззовні схожого на зброю (пістолет), а іншим із учасників був представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Дяків О. М., дійшов до обґрунтованого висновку, що до директора KTK International s.r.o. - ОСОБА_2 при укладенні оспорюваної довіреності застосовувався психічний тиск, зокрема, шляхом демонстрації предмету, ззовні схожого на зброю (пістолета), з метою примусу до підписання оспорюваної довіреності для укладення, а в подальшому ОСОБА_1 від імені КТК International s.г.о. укладення договору про відступлення права вимоги на значну грошову суму на користь третіх осіб. Довіреність від 10 вересня 2020 року, посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за № 1024, є такою, що вчинена проти його справжньої волі, внаслідок застосування до нього психологічного тиску з боку сторонніх осіб.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивач просив витребувати в приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 копію довіреності, яка посвідчена ним 10 вересня 2020 року. Однак на запити як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) повідомило, що приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 не передано до Львівського державного нотаріального архіву документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса. Таким чином, позивачем та судами вживались всі можливі заходи щодо отримання примірника довіреності від 10 вересня 2020 року, а відповідач в свою чергу оригінал свого примірника довіреності не надав, не заперечував факт оформлення такої довіреності та укладення на її підставі договору про відступлення права вимоги від 23 вересня 2020 року. 3 огляду на наведене, доводи сторони відповідача про неприйняття копії довіреності, яка долучена до матеріалів справи 20 березня 2022 року, є необґрунтованими. Відповідач не був позбавлений можливості надати власний примірник довіреності та спростувати відповідність долученої позивачем копії оригіналу.

Адвокат Малишак А. С. подав копії нотаріально засвідченого перекладу договору про відступлення права вимоги від 23 вересня 2020 року, укладеного між КТК International s.r.o., від імені якого діяв відповідач ОСОБА_1 , та Компанією WOODPOL Sp.z.о.о; копію нотаріального засвідченого перекладу витягу з державного судового реєстру від 16 листопада 2020 року, копію нотаріально засвідченого перекладу згоди на відступлення права вимоги через підсистему «Електронний суд» разом з доданими до неї доказами про надсилання іншим учасникам справи. Вказане клопотання зареєстроване в суді 11 грудня 2020 року за вх. № ЕП-4835, з резолюцією «до справи». Таким чином, до суду надано належним чином засвідчені докази вчинення на підставі оспорюваної довіреності юридично значимих дій, а саме підписання договору про відступлення права вимоги від 23 вересня 2020 року, відповідно до якого відступлено право вимоги до компанії АТ Invest на суму 554 165,71 євро.

Посилання відповідача на сумнівність відеозапису, на якому зафіксовано процес підписання оспорюваної довіреності, який вказує, що цей електронний доказ був отриманий в межах кримінального провадження від 06 жовтня 2022 року, не відповідають дійсності. Джерело походження такого відеозапису - камери із закладу громадського харчування. До матеріалів позовної заяви позивачем долучено диск з відеозаписом від 10 вересня 2020 року. Вказаний відеозапис позивачем отримано у відповідь на адвокатський запит від закладу громадського харчування «Ресторан Цепелін». Відтак твердження відповідача про те, що відеозапис отриманий лише в межах кримінального провадження від 06 жовтня 2022 року не відповідають дійсності, оскільки відеозапис з камер внутрішнього спостереження було долучено до матеріалів справи при поданні позовної заяви. Відповідач не спростував подані позивачем докази, тому доводи касаційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судових рішень. Відкрито касаційне провадження у справі.

В зазначеній ухвалі вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: 27 березня 2019 року у справі № 907/113/18, від 23 січня 2020 року у справі № 484/3809/16, від 30 липня 2020 року у справі

№ 229/1523/16-ц, від 01 листопада 2023 року у справі № 409/479/17, від 13 січня 2021 року у справі № 264/949/19, від 27 липня 2022 року у справі № 754/695/20, від 14 квітня 2021 року у справі № 520/17947/18, від 12 червня 2018 року у справі № 908/1120/17, від 11 вересня 2019 року у справі № 922/393/18, від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010, судове рішення ухвалено з порушенням пункту 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи

Апеляційний суд встановив, оспорювана довіреність на представництво інтересів KTK International s.r.o., від імені якого діє його директор ОСОБА_2, ОСОБА_1, в тому числі, й щодо розпорядження майном товариства, посвідчена 10 вересня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрована в реєстрі за №1024. Від імені KTK International s.r.o. довіреність підписана ОСОБА_2

В тексті довіреності вказано, що у зв`язку з виробничою необхідністю довіреність посвідчена за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 59 (а. с.12, 140-141 т. 1).

23 вересня 2020 року в м. Кракові (Республіка Польща) укладено договір відступлення права вимоги між KTK International s.r.o. («Цедент»), від імені якого діяв ОСОБА_1 на підставі довіреності від 10 вересня 2020 року, та WOODPOL Sp. Z o.o. («Цесіонарій») - ТОВ з місцезнаходженням в Республіці Польща - в особі Пасічника М.

За умовами цього договору, Цедент продає Цесіонарію право вимоги у компанії АТ Invest (ІПН , KRS ) (далі - Боржник) на суму 554 165,71 євро, на яку він має виконавчий лист у формі нотаріального акту, складеного у присутності нотаріуса Вальдемара Вайди від 18 березня 2019 року, реєстраційний номер А №1525/2019 із пунктом про виконання відповідно до рішення окружного суду столичного міста Варшави у Варшаві від 10 лютого 2020 р., номер справи VІІІ GCo 55/20 (виконавче провадження порушене судовим приставом при окружному суді м. Забже Томашем Шимендером, Акт GКm 39/20), за ціною у розмірі 321 572,51 євро, і Цесіонарій заявляє, що він купує за таку ціну дане право вимоги. Також Цедент погоджується, що Цесіонарій буде Акредитором у виконавчому провадженні, яке проводить названий вище судовий пристав.

Наведене підтверджується також Центральною інформацією Державного судового реєстру, сформованою станом на 16.11.2020 року, та письмовою згодою на відступлення від 15 жовтня 2020 року, підписаною від WOODPOL Sp. Z o.o. М. Пасічником та адресованою судовому приставу в окружному суді в м. Забже Томашу Шимендеру (а. с. 156-182 т. 1).

Після укладення договору відступлення права вимоги, 24 вересня 2020 року ОСОБА_2 скасував довіреність від 10 вересня 2020 року.

Апеляційним судом також був допитаний директор KTK International s.r.o. - ОСОБА_2, який як свідок повністю підтвердив обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги.

В кримінальному провадженні №0001196 від 16 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, зокрема, при проведенні комплексної судової психолого-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_2 , призначеної постановою старшого слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області від 15 лютого 2023 року (а. с. 2-7 т. 2), досліджувався також відеозапис із внутрішніх камер спостереження закладу громадського харчування «Ресторан Цепелін», і на якому, перед підписанням ОСОБА_2 оспорюваної довіреності, зафіксовано демонстрацію одним із учасників зустрічі, який назвався ОСОБА_5 , предмету, ззовні схожого на зброю (пістолета), а іншим із учасників був представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Дяків О. М. (а. с. 94 т. 1).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №178 від 01 березня 2023 року, складеного за наслідками проведеної у кримінальному провадженні комплексної судової психолого-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_2 , з урахуванням тієї обставини, що єдиним стверджувальним документом перемовин 10 вересня 2020 року є відеодиск, без відтворення звуку, «можна припустити, що поява на столі предмету ззовні схожого на пістолет могла викликати у ОСОБА_2 емоцію страху та розгубленості і у відповідь з`явилась захисна психологічна реакція-відповідь (підписання довіреності).

Договір про відступлення права вимоги від 23 вересня 2020 року, укладений у м. Кракові між KTK International s.r.o. (м. Острава), в особі ОСОБА_1 , та WOODPOL Sp. Z o.o. (м. Ряшів), щодо заборгованості АТ Invest (м. Варшава) перед KTK International s.r.o. (м. Острава), визнаний недійсним заочним рішенням Окружного суду у м. Ряшів, VІ Господарського відділу (головуючий суддя - Анджей Шидло) від 27 квітня 2022 року (номер справи VI GC 300/21).

Позиція Верховного Суду

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18)).

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України).

Правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним (стаття 231 ЦК України).

Конструкція правочину, вчиненого під впливом насильства, побудована за моделлю оспорюваного правочину, тобто в кожному конкретному випадку існує спір щодо формування волевиявлення учасника правочину внаслідок насильства і необхідно довести, що воно мало місце.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 березня 2019 року у справі № 907/113/18, на яку є посилання в касаційній скарзі, зазначено, що:

«під насильством необхідно розуміти фізичний чи психічний тиск з боку другої сторони або іншої особи з метою спонукати вчинити ті дії, які особа не бажала б вчинити без наявності таких фізичних чи психічних страждань. Насильство може мати будь-які прояви: фізичне насильство (катування, биття, заподіяння болі); психічне насильство (залякування, загроза вбивством, заподіянням тілесних ушкоджень самій особі або її близьким); насильство дією (викрадення дитини, пошкодження майна особи).

Для визнання правочину недійсним позивач має довести такі обставини: 1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; 2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі; 3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (ст. 231 ЦК України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі. Для визнання правочину недійсним як такого, що вчинений під впливом насильства, не обов`язково, щоб контрагент особисто здійснював насильство. Необхідно лише, щоб він знав про факт насильства і використав це на свою користь для примушення особи до вчинення правочину».

Аналогічні висновки наведені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі № 484/3809/16 та від 01 листопада 2023 року у справі № 409/479/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року у справі № 299/1523/16-ц, які заявник вказав як підставу касаційного оскарження.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частинах другій, четвертій, п`ятій статті 83 ЦПК України зазначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї(частина восьма статті 83 ЦПК України).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 367 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 липня 2022 року у справі № 754/695/20, на яку є посилання в касаційній скарзі, вказано:

«при поданні доказів учасник справи має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України. Також у пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

… неіснування певних доказів на момент постановлення рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції таких додаткових доказів незалежно від інших причин неподання позивачем таких доказів до суду. Навпаки саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів».

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 264/949/19 вказано, що «тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої - третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні. Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17 (провадження № 61-35488св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № №346/5603/17 (провадження №61-41031св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (провадження № 61-13405св18)».

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 756/1529/15-ц (провадження № 14-242цс18)).

Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21).

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

при звернення до суду позивач до позову додав компакт-диск, виписку з комерційного реєстру, підпорядкованого Обласному суду міста Острава Розділ С, вставка 67024, повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей, витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей (а. с. 8-13 т. 1);

ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 30 жовтня 2020 року за клопотанням КТК International s.r.o. витребувано у приватного нотаріуса Львіського міського нотаріального округу ОСОБА_7 копію нотаріальної довіреності від 10 вересня 2020 року (а. с. 24-25 т. 1);

Західне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Львів) листом від 16 листопада 2020 року повідомило про те, що немає можливості виконати ухвалу суду, оскільки згідно з наказом управління №161/6 від 08 жовтня 2020 року приватний нотаріус ОСОБА_7 з 15 жовтня 2020 року припинив свою діяльність, документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса до Львівського державного нотаріального архіву не передав (а. с. 38-39 т. 1);

під час апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 протокольною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про допит як свідка ОСОБА_2 , якого допитано ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 36-38 т. 2); апеляційний суд долучив до справи копії, зокрема: довіреності від 10 вересня 2020 року (а. с. 140-141 т. 1), документів, що були зазначені як додатки до клопотання про долучення документів до матеріалів справи в суді першої інстанції в електронній формі, з роздруківкою з електронної пошти представника позивача (а. с. 152-182 т. 1), компакт-диск (а. с. 189, 203-206 т. 1), висновок судово-психіатричної експертизи від 01 березня 2023 року № 178 (а. с. 1-14 т. 2);

касаційний суд погоджується з висновком апеляційного суду щодо відхилення доводів відповідача про неприйняття копії довіреності як належного доказу, оскільки оригінал примірника довіреності мав надати саме відповідач, та судами за клопотанням позивача вжиті необхідні заходи щодо витребування її копії у нотаріуса, факт її складення підтверджений позивачем доданими разом з позовом витягами з Єдиного реєстру довіреностей, її зміст відповідач не заперечував;

апеляційний суд також належним чином обґрунтував і підстави для прийняття наданих позивачем копій перекладів договору про відступлення права вимоги від 23 вересня 2020 року, витягу з державного судового реєстру від 16 листопада 2020 року, згоди на відступлення права вимоги підписання, оскільки представник позивача підтвердив, що зазначені документи ним надавалися до суду першої інстанції із заявою від 11 грудня 2020 року про долучення до справи документів (а. с. 44-45 т. 1), зазначена заява зареєстрована в суді 11 грудня 2020 року за вх. № ЕП-4835 з резолюцією «до справи», і в матеріалах справи відсутнє рішення суду про відмову у їх прийнятті та/або повернення без розгляду;

разом з тим, апеляційний суд не врахував, що якщо апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції про задоволення позову з підстав порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення (частина третя статті 376 ЦПК України), то в такому разі відсутнє судове рішення, при ухвалення якого з`ясовувалися обставини справи, і саме апеляційний суд має дослідити докази та з`ясувати обставини справи. Апеляційний суд не досліджував наданий позивачем разом з позовною заявою компакт-диск, послався на те, що цей відеозапис досліджувався у кримінальному провадженні, показання ОСОБА_2 як свідка, допитаного в суді апеляційної інстанції, та висновок судово-психіатричного експерта від 01 березня 2023 року № 178, складеного за наслідками проведеної у кримінальному провадженні комплексної судової психолого-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_2 . Проте не звернув уваги, що висновок судово-психіатричної експертизи від 01 березня 2023 року № 178 щодо дослідження відеозапису із внутрішніх камер спостереження закладу громадського харчування «Ресторан Цепелін» у кримінальному провадженні №0001196 від 16 червня 2021 року наданий після постановлення рішення судом першої інстанції. Апеляційний суд не врахував, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції цих доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від інших причин неподання позивачем таких доказів до суду раніше. Питання щодо допиту ОСОБА_2 як свідка судом першої інстанції не вирішувалося та апеляційний суд не мотивував у постанові підстави задоволення відповідного клопотання позивача.

Суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Оскільки постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм процесуального права, що призвело до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства, її належить скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Тому суд касаційної інстанції інші підстави відкриття касаційного провадження та доводи касаційної скарги не аналізує.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду скасувати та передати справу до суду апеляційної інстанціїна новий розгляд.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року скасувати та передати справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції постанова Львівського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко