ПОСТАНОВА

Іменем України

19 листопада 2025 року м. Кропивницький

справа № 405/2607/25

провадження № 22-ц/4809/1507/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградська обласна прокуратура, Державна казначейська служба України,

розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Кропивницького (суддя Шевченко І.М.) від 04.08.2025,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заявлених вимог

05.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Кропивницького з позовом до Головного управління національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України в якому просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунка на його користь моральну шкоду у розмірі 300000,00 грн, завдану незаконним проникненням до житла та проведення в ньому обшуку органами досудового розслідування та прокуратури (т. 1 а. с. 1 - 10).

Позов обґрунтовано тим, що 07.10.2024 органами досудового розслідування та прокуратури проведено обшук у квартирі позивача до постановлення ухвали слідчого судді. 15.10.2024 ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про проведення обшуку в його квартирі. Посилаючись на незаконність проведеного обшуку, позивач зазначає, що йому спричинено моральні страждання та просить відшкодувати завдану йому моральну шкоду.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

04.08.2025 Подільський районний суд постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання Кіровоградської обласної прокуратури та провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури, зупинив до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 0000175 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Ухвала суду мотивована тим, що підставою даного позову є проведення незаконного, на думку позивача, обшуку в його квартирі, що встановлено в ухвалі слідчого судді від 15.10.2024 у справі № 405/6880/24 (номер провадження 1-кс/404/3423/24).

В межах розгляду судової справи № 405/1070/25 за обвинуваченням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України (кримінальне провадження № 0000175) прокурор подав заперечення на ухвалу слідчого судді від 15.10.2024 у справі № 405/6880/24 (номер провадження 1-кс/404/3423/24). На тепер сторони у цивільній справі не надали доказів розгляду судом у кримінальній справі заперечення прокурора на ухвалу слідчого судді від 15.10.2024 у справі № 405/6880/24 (номер провадження 1-кс/404/3423/24) з постановленням відповідного судового рішення.

Суд виснував, що в судовому рішенні за результатами розгляду заперечення прокурора на ухвалу слідчого судді від 15.10.2024 у справі № 405/6880/24 буде встановлено наявність чи відсутність законних підстав для проведення обшуку у квартирі позивача, що спростує або підтвердить обставини підстави позову у цивільній справі № 405/2654/25.

3. Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого суду, 04.08.2025 позивач ОСОБА_1 оскаржив ухвалу Подільського районного суду м. Кропивницького від 04.08.2025 в апеляційному порядку. Просить скасувати це судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для її продовження розгляду (т. 2 а. с. 11 - 15).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначається, що висновки суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі суперечать нормам процесуального законодавства, зокрема, ст. 251 ЦПК України. Ухвала про зупинення провадження порушує право позивача на розгляд спору у розумний строк. Позивач вважає, що ухвала слідчого судді від 15.10.2024, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про проведення обшуку, яка набрала законної сили є обов`язковою та має преюдиціальне значення у цивільній справі № 405/2607/25. На думку позивача, саме ця ухвала слідчого судді підтверджує незаконність проведення обшуків у його житлі. Відповідач не надав доказів того, що ця ухвала слідчого судді переглядається будь-яким судом.

В оскаржуваній ухвалі суду від 04.08.2025 не зазначено на підставі яких нормативно правових актів має переглядатися ухвала слідчого судді від 15.10.2024, якою встановлений факт незаконного проникнення у житло позивача.

4. Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач у справі Кіровоградська обласна прокуратура просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у цій справі без зміни (т. 2 а. с. 31 - 42).

В обґрунтування заперечень зазначає, що підставою позову є проведені органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000175 обшуки у житлі та транспортному засобі позивача. Вказане кримінальне провадження в якому позивач є обвинуваченим за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, перебуває на розгляді в суді. Позивач в обґрунтування позовних вимог надає ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2024 у справі № 405/6880/24 про відмову в задоволенні клопотання слідчого про проведення обшуку. Разом із тим, на думку відповідача, вказані ухвали слідчого судді містять неоднозначну позицію та суперечливі висновки, тому прокурор подав на них заперечення відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України у кримінальному провадженні № 0000175, розгляд якого триває.

Від інших відповідачів у справі відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшли.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

5.Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п. 14 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу (ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова в такому випадку не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

6.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції зазначеним нормам закону відповідає, а вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

7. Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч. 2 ст. 1176 ЦК України).

Також, в ч. 1 ст. 130 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) передбачено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 № 266/94-ВР (далі - Закон № 266/94-ВР).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 266/94-ВР відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною 1 статті 2 Закону № 266/94-ВР передбачено: «Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів».

Отже, шкода завдана громадянину процесуальними діями у кримінальному провадженні, які обмежують його права, зокрема, внаслідок незаконного проведення обшуку, підлягає відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету.

При цьому право на таке відшкодування виникає у громадян у зв`язку постановленням з постановленням виправдувального вироку або у зв`язку із закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Крім того, навіть у випадку постановлення обвинувального вироку, або закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав громадянин має право на відшкодування завданої йому шкоди незаконними процесуальними діями за умови, що їх незаконність встановлена у вироку суду або іншому рішенні суду, крім ухвали про призначення повторного розгляду справи.

Тобто, чинним законодавством чітко визначено, що факт незаконного проведення в ході кримінального провадження процесуальної дії, зокрема обшуку, має бути встановлений у вироку суду чи іншому рішенні суду, за виключенням обумовленим у п. 1-1 ст. 2 Закону № 266/94-ВР.

Юридична конструкція статті 2 Закону № 266/94-ВР очевидно вказує, що факт незаконності дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури має бути встановлений остаточним рішенням у кримінальному провадженні. Зокрема про це свідчить таке формулювання законодавця: «встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду)».

Ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про обшук не є остаточним рішенням у кримінальному провадженні.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 309 КПК України, якими передбачено перелік ухвал слідчого судді, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, ухвала про відмови у задоволенні клопотання про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи не підлягає апеляційному оскарженню.

Разом із тим, відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України, проти такої ухвали слідчого судді можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон передбачає, що оцінка ухвалі слідчого судді, яка не підлягає апеляційному оскарженню, однак проти якої стороною подано заперечення, може бути надана судом першої інстанції, у якого на розгляді перебуває відповідне кримінальне провадження в рамках якого постановлена ухвала слідчого судді.

З матеріалів цієї цивільної справи вбачається, що підставою звернення ОСОБА_1 з позовом про відшкодування моральної шкоди стала ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2024 (справа № 405/6880/24), якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області майора поліції Бондаренка З.В. погодженого з заступником начальника відділу Кіровоградської обласної прокуратури Барабашем В. А., про проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000175 від 20.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, (т. 1 а. с. 4 - 7).

На час постановлення оскаржуваної ухвали суду про зупинення провадження у цивільній справі кримінальне провадження № 0000175, в якому ОСОБА_1 та інша особа є обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, перебуває на розгляді у Фортечному районному суді м. Кропивницького (судова справа № 405/1070/25).

Відповідач у цивільній справі № 405/2607/25 Кіровоградська обласна прокуратура до відзиву на позов ОСОБА_1 додала копію ухвали Кропивницького апеляційного суду від 02.12.2024, якою закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокуратури на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2024 про відмову у задоволенні клопотання слідчого про проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000175 від 20.09.2024, у зв`язку з тим, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню (т. 1 а. с. 155 - 159).

Також, Кіровоградська обласна прокуратура додала копію заперечень на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2024 (справа № 405/6880/24), які 17.03.2025 подано в порядку ч. 3 ст. 309 КПК України до Кіровського районного суду м. Кіровограда (суд перейменований на Фортечний районний суд м. Кропивницького) в якому на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000175 (судова справа № 405/1070/25). У цих запереченнях прокуратура виклала аргументи проти ухвали слідчого судді від 15.10.2024, а також клопотання про дослідження доказів, отриманих у результаті проведення 07.10.2024 обшуку у квартирі АДРЕСА_1 ; про розгляд заперечень на ухвалу слідчого судді від 15.10.2024 при постановленні остаточного рішення у кримінальному провадженні та про визнання доказів, отриманих за результатами обшуку допустимими (т. 1 а. с. 165 171).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2024 (справа № 405/6880/24), якою позивач обґрунтовує свої позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, безпосередньо пов`язана з обставинами, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому оцінка цій ухвалі та законності/незаконності проведеного у ОСОБА_1 обшуку під час здійснення кримінального провадження № 0000175 не може бути дана у цивільній справі.

Таким чином, об`єктивно неможливо розглянути цивільну справу № 405/2607/25 до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у справі № 405/1070/25 за обвинуваченням ОСОБА_1 та іншої особи у вчиненні кримінального правопорушення, яка перебуває на розгляді у Фортечному районному суді міста Кропивницького.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Отже, зупинення провадження у справі це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Згідно з висновками, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 357/10397/19, які стосуються застосування норми п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, метою зупинення провадження у справі згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Зупиняючи провадження у цивільній справі № 405/2607/25 суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що її розгляд об`єктивно неможливий до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у іншої справі № 405/1070/25, що розглядається в порядку кримінального судочинства так, як у Законі № 266/94-ВР прямо передбачено, що факт незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку має бути встановлений рішенням суду.

На час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали від 04.08.2025 про зупинення провадження у цивільній справі № 405/2607/25 остаточне рішення у кримінальній справі № 405/1070/25 (кримінальне провадження № 0000175) не прийнято, відповідно остаточна оцінка законності/незаконності проведеного обшуку не надана, а викладені в ухвалі від 15.10.2024 висновки слідчого суді та заперечення на них прокурора будуть предметом розгляду в суді, який розглядає кримінальну справу № 405/1070/25.

Отже, місцевий суд правильно встановив у справі обставини, за яких він, відповідно п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, зобов`язаний зупинити провадження.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 374 та ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Правильно встановивши обставини, які об`єктивно унеможливлюють розгляду цієї цивільної справи до набрання законної сили судовим рішенням у іншій справі, яка розглядається у порядку кримінального судочинства, місцевий правильно застосував норми матеріального та процесуального права, обґрунтовано зупинив провадження у справі.

Тому колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення вимог апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Кропивницького від 04.08.2025 у справі № 405/2607/25 -без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Текст цієї постанови складено 19.11.2025.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. І. Чельник