Дата документу 21.11.2025
Справа № 334/8178/25
Провадження № 2/334/4344/25
21 листопада 2025 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Засько О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав,
за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Федосєєва К.Є.,
представник позивачки адвокат Федосєєв К.Є. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 289 526 гривень.
Відповідач відзив на позов не подав. Третьою особою пояснення щодо позову також не подані.
Ухвалою про відкриття провадження у справі від 06.10.2024 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у загальному провадженні, призначено підготовче засідання. Витребувано у органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Висновок надано безпосередньо до суду 24.10.2025. Ухвалою про призначення судового розгляду від 28.10.2025 закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Федосєєв К.Є. в судовому засіданні позов та обставини, якими він обґрунтований підтримали, просили задовольнити у повному обсязі.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі не подав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Разом із висновком про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав подав заяву про розгляд справи без його участі, висновок підтримав. Просив прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивачки та її представника, опитавши дитину, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
30.04.2011 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.04.2011.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 10.04.2012. Батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .
Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 02.12.2014 у справі № 334/10559/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.11.2014 і до повноліття дитини.

12.07.2018 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 12.07.2018. В результаті укладення шлюбу позивачкою змінено прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_5 ».

15.07.2021 начальником Довжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Матвєєвою І.С. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 66098447 з примусового виконання виконавчого листа № 334/10559/14, виданого 27.05.2021 Ленінським районним судом міста Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.11.2014 і до повноліття дитини.

Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів Довжанського відділу державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.08.2025 № 8266/232.30 виконавчий лист пред`явлено до виконання 15.07.2021, станом на 31.08.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 3 роки з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 289 526 гривень.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.08.2025 за період з 04.11.2014 (початок сплати аліментів) по 31.12.2016 аліменти нараховані згідно доходів боржника, отриманих за місцем роботи. За період з 01.01.2017 по 31.08.2025 аліменти нараховані відповідно до середньомісячної заробітної плати по регіону. Борг станом на 31.08.2025 складає 289 526 гривень.

Відповідно до листа Запорізької гімназії «КОНТАКТ» Запорізької міської ради Запорізької області від 14.05.2025 № 01-18/179 за період навчання ОСОБА_3 в Запорізькій гімназії «КОНТАКТ» батько ОСОБА_2 школу не відвідував, на батьківських зборах та інших заходах, що проводилися в школі, класі присутнім не був, навчанням і видаванням доньки не цікавився, з класним керівником, іншими педагогічними працівниками гімназії не спілкувався. Школа та її працівники не володіють інформацією щодо відносин, які склалися між батьком і донькою. ОСОБА_3 ніколи не згадувала батька в розмовах з вчителями чи практичним психологом. Протягом всього періоду навчання ОСОБА_3 в Запорізькій гімназії «КОНТАКТ» її вихованням, навчанням, станом здоров`я опікувалася мати ОСОБА_1 . Мати ОСОБА_1 ефективно співпрацює з педагогічними працівниками і батьками інших дітей з класу, завжди присутня на батьківських зборах, відвідує виховні заходи, що проводяться в межах класу, школи.

Згідно з листом КНП «ЛІВОБЕРЕЖНИЙ ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ № 1» Запорізької міської ради від 29.05.2025 № 1327/01-08 «Про надання інформації» опікується станом здоров`я дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та займається її лікуванням виключно мати ОСОБА_1 . Рекомендації лікарів виконує в повному обсязі. Дитина щеплена за віком. Батько ОСОБА_2 на прийом до лікаря дитину не супроводжував, станом її здоров`я не цікавився.

Розпорядженням Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району № 318р від 30.06.2025 «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 21.10.2025 № 01-13/2761 «Про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Конституції України).

Частиною першою статті 8 Закону України № 2402-III від 26 квітня 2001 року «Про охорону дитинства» (далі Закон № 2402-III) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону № 2402-III).

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: (1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; (2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; (3) жорстоко поводяться з дитиною; (4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; (5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; (6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (частини перша - третя статті 164 СК України).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до частини другої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Опитана судом малолітня ОСОБА_3 пояснила, що батька очно вона не бачила. Одного разу він зателефонував матері у месенджері «Телеграм». Мати передала їй слухавку і вона спілкувалася з батьком по відеозв`язку. Батько розповідав про своє життя та поцікавився як її життя, розповідав, що у нього є донька, яка є її сестрою, про дідуся. Спілкувалися приблизно чотири рази. Батьку розповідала, що у неї все добре, питала як бабуся, за тварин, тому що знала, що у нього є кіт. До першого спілкування з батьком, про нього нічого не знала. Зі слів матері знає, що батько проживає в Луганській області, у нього інша сім`я і скоріш за все він з ними живе. Виховувати батько її не намагався, участі у вихованні не приймає. Її вихованням займається мати. Піклується про її здоров`я також мати та бабуся. Проти позбавлення батьківських прав біологічного батька не заперечує, оскільки він є для неї чужою людиною, не дуже гарні враження склалися про батька, покинув мати, мав всі можливості брати участь в її житті, але не зробив цього.

Суд встановив, що сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

Вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виховання дитини внаслідок його винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а відповідача ОСОБА_2 необхідно позбавити батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 .

Щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (статті 183, 184 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частини другої статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Розмір пені за місячним платежем розраховується шляхом помноження заборгованості зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж), на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помноження та один відсоток, (за формулою: заборгованість за місяць помноженою на кількість днів прострочення та помноженою на 1 %.).

Аналогічно обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 14-616цс18.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України, наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Таким чином відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 02.12.2014 у справі № 334/10559/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.11.2014 і до повноліття дитини.

Виконавчий лист пред`явлений до виконання позивачкою 15.07.2021, що підтверджується довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів Довжанського відділу державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.08.2025 № 8266/232.30.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.08.2025 за період з 04.11.2014 (початок сплати аліментів) по 31.12.2016 аліменти нараховані згідно доходів боржника, отриманих за місцем роботи. За період з 01.01.2017 по 31.08.2025 аліменти нараховані відповідно до середньомісячної заробітної плати по регіону. Борг станом на 31.08.2025 складає 289 526 гривень.

Перевіривши наданий позивачкою розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд встановив, що за період з липня 2014 року по серпень 2025 рік розмір неустойки (пені) склав 4 439 740,49 гривень.

Враховуючи те, що виконавчий лист позивачкою був поданий до примусового викогнання лише 15.07.2021, у відповідача відсутній умисел щодо несплати заборгованості по аліментам за період з 01.11.2014 до 14.07.2021. Тобто умисел відповідача на несплату аліментів виник лише з 15.07.2021.

Провівши власний розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2021 року по серпень 2025 року, суд дійшов висновку, що розмір неустойки (пені) складає 1 155 819,20 гривень, який перевищує розмір заборгованості по аліментам в сумі 289 526 гривень.

Враховуючи, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості по аліментам, позовні вимоги позивачки є обґрунтованими.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів також підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволений повністю, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 1 211,20 гривень та з урахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 211,20 гривень.

Керуючись статтями 3, 4, 10-13, 76-81, 89, 141, 223, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом у справі № 334/10559/14-ц, виданим 27.05.2021 Ленінським районним судом міста Запоріжжя, у сумі 289 526 (двісті вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот двадцять шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: зареєстроване АДРЕСА_2 ; фактичне АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ,

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, місцезнаходження: вул. Сєдова, буд. 5, м. Запоріжжя, .

Суддя М.В. Фетісов