ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2025 року м. Кропивницький

справа № 387/74/25

провадження № 22-ц/4809/1551/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2025 року у складі головуючого судді Майстера І. П.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, заперечень та рішення суду першої інстанції.

Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 117 247,97 грн.

В обґрунтування зазначено, що 18 грудня 2023 року, згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, текст якого розміщено на Інтернет-сторінці банку, між банком та ОСОБА_1 було укладено Угоду №С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Також, укладаючи кредитний договір сторони погодили, що клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджені розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua, та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний.

Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що процентна ставка за користування кредитом становить 72% річних, яка є фіксованою протягом усього строку дії угоди та може бути зміненою за умови погодження сторонами в порядку, визначеному цією угодою.

Вказав, що максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн, ліміт кредитної лінії доступний клієнту на момент укладення угоди становить 74 900 грн.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку.

Відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків. Станом на 10 грудня 2024 року він має заборгованість перед позивачем у сумі 117 247,97 грн, яку добровільно сплатити не бажає, тому банк звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач подав до суду клопотання, в якому зазначив, що на даний час перебуває у Збройних Силах України. З 13 березня 2022 року він мобілізований та виконує військову службу в ЗСУ. Також відповідач зазначив, що направляв до банку клопотання про перерахунок заборгованості за договором та просив не нараховувати відсотки за кредитом протягом усього періоду його призову на військову службу в особливий період (а.с.53-55).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" в рахунок оплати заборгованості за кредитним договором №С-001-0 від 18.12.2023 в розмірі 74 824 ( сімдесят чотири тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" судові витрати в сумі 1932 ( одна тисяча дев`ятсот тридцять дві ) гривні 40 копійок.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд керувався тим, що відповідач порушив умови договору споживчого кредиту, не розрахувався за отримані в борг кошти, а тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором №С-001-0 від 18 грудня 2023 року у розмірі 74 824,62 грн підлягають задоволенню.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 42 432,35 грн, суд першої інстанції встановив, що відповідач є військовослужбовцем, а тому згідно вимог частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він звільнений від нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Акціонерне товариство «Ідея Банк», подало до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2025 року в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 42423,35 грн та ухвалення нового рішення, про задоволення позову АТ «Ідея Банк» в цій частині в повному обсязі.

В обґрунтування зазначено, що відповідач має право на пільги, визначені п.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», саме у разі надання визначених законодавством документів банку, тобто позичальник мав надати відповідні документи щодо застосування вказаної пільги, чого ним не було зроблено.

Вказано, що наявність у відповідача статусу учасника бойових дій не дає підстав застосовувати пільгу по не нарахуванню процентів по кредитному договору, оскільки така пільга надається військовослужбовцям, а не особам із статусом УБД.

Також, зазначено, що відповідач не надав доказів того, що у період з 18 грудня 2023 року по 08 жовтня 2024 року від проходив відповідну військову службу, яка б давала йому можливість отримати пільги, визначені п.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», а тому у позивача були відсутні правові підстави не нараховувати проценти за користування кредитними коштами.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано, що згідно вимог ч. 3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Участь учасників справи в суді апеляційної інстанції.

Учасники справи у судове засідання апеляційного суду, призначене на 06 листопада 2025 року не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.127-128). Причини неявки суду не повідомили.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції, в частині, що оскаржується без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

18 грудня 2023 року АТ "ІДЕЯ БАНК" та ОСОБА_1 уклали угоду про відкриття Кредитної лінії, обслуговування Кредитної картки №С-001-0.

Умовами вказаної угоди визначено, що клієнт надає заяву про відкриття банківського поточного рахунку для власних потреб у гривні на своє ім`я ОСОБА_1 в АТ "Ідея Банк" із оформленням до рахунку електронного платіжного засобу у вигляді банківської платіжної картки із підключенням до сервісу SMS-Банкінг клієнт підтверджує використання мобільного телефону НОМЕР_2 як фінансового номеру, а банк відкриває клієнту в рамках банківського продукту банківський рахунок.

Визначено, що банк надає позичальнику кредит в розмірі 74 900 грн, зі сплатою 72% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Відповідно до п. 3.3. процентна ставка за користування кредитом становить 72% річних (протягом пільгового періоду 0,01 % річних на заборгованість, що виникла внаслідок здійснення операцій безготівкової оплати за допомогою БПК в торговельно-сервісній мережі і інтернеті), яка є фіксованою протягом усього строку дії угоди та може бути зміненою за умови погодження сторонами в порядку визначеному цією угодою. Процентна ставка на прострочену суму кредиту при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту протягом дії угоди 72,0% річних. Процентна ставка за використання коштів понад витратний ліміт (технічний овердрафт) 48% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 106, 83% річних та орієнтовна загальна вартість кредиту становить 339 729, 68 грн, які розраховані з наступним припущенням: клієнт використав всю суму кредиту в перший день дії угоди у спосіб, який передбачає максимальні витрати на отримання коштів кредиту; протягом дії угоди здійснював сплату тільки обов`язкового платежу; залишок заборгованості повністю повернув в останній день дії угоди (а.с.18-21).

Відповідач також підписав паспорт споживчого кредиту «CB WHITE +», в якому зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с.22).

18 грудня 2023 року ОСОБА_1 підписав анкету-опитувальник клієнта-фізичної особи. У вказаній анкеті зазначена особиста інформація відповідача (а.с.23).

Відповідно до виписки по рахунку клієнта ОСОБА_1 з 06 лютого 2020 року по 10 грудня 2024 року та довідки розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №С-001-0 від 18 грудня 2023 року ОСОБА_1 не вносив у розмірі та у строки, як визначено кредитним договором грошові кошти на сплату процентів за користування кредитом та сплату кредиту. Борг ОСОБА_1 станом на 10 грудня 2024 року складає 117 247, 62 гривень. Суму боргу включає заборгованість за простроченим боргом в розмірі 74 824,00 грн та прострочені проценти 42 423,35 гривень (а.с.24-25).

08 жовтня 2024 року АТ "Ідея Банк" направило ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, в якій попередило ОСОБА_1 про необхідність достроково погашення боргу за кредитним договором протягом 30 днів із дня отримання вимоги (а.с.26).

Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України з березня 2022 року (а.с.45-47).

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №8 від 04 січня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 з 05.07.2022 по 31.08.2023 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України (а.с.49).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_4 №5 від 06 січня 2025 року установлено, що солдат ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 . (а.с.50).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Наявними у матеріалах доказами підтверджується та не заперечується відповідачем, що 18 грудня 2023 року між ОСОБА_1 та АТ "Ідея банк" було укладено договір про споживчий кредит, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобов`язався повернути їх та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Позивач не погоджується із рішенням суду у частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 42 432,35 грн, суд першої інстанції встановив, що відповідач є військовослужбовцем, а тому згідно вимог частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він звільнений від нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, згідно копії військового квитка серії НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України з березня 2022 року (а.с.45-47).

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №8 від 04 січня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 з 05.07.2022 по 31.08.2023 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України (а.с.49).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_4 №5 від 06 січня 2025 року установлено, що солдат ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 (а.с.50).

12 квітня 2023 року ОСОБА_1 видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 (а.с.125).

Згідно з п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року №1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Відповідно до абз. 5 ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду у розумінні ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 серпня 2020 року у справі №813/402/17 дійшла висновку, що навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом.

Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02 вересня 2014 року №18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01 лютого 2019 року №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки.

З огляду на те, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, колегія суддів вважає, що він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом.

Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку/ фінансової установи щодо наявності в особи спеціального статусу.

Положення п. 15 ст. 14 Закону не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що відповідач станом на час укладення спірного договору та станом на час розгляду справи має статус військовослужбовця Збройних Сил України та учасника бойових дій, а тому на нього поширюються пільги, передбачені п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто, у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції, в частині, що оскаржується, без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» залишити без задоволення.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2025 року, в частині, що оскаржується, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 17.11.2025.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді С. І. Мурашко

О. І. Чельник