Справа № 638/1842/24
Провадження № 2/638/911/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Шут Д.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Костіна Юлія Сергіївна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

встановив:

ОСОБА_2 (далі за текстом-позивач, ОСОБА_2 ) звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі за текстом відповідачі, а кожний окремо відповідач), третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округа Костіна Ю.С., в якому просила визнати договір купівлі-продажу від 08 червня 2008 року 53/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального кругу Костіною Ю.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1897 недійсним; скасувати державну реєстрацію права власності на 53/100 частини житлового приміщення першого поверху розташованого в будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованого за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 08 червня 2008 року, засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костіною Ю.С.; стягнути з відповідачів на користь позивача понесені витрати при зверненні до суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно договору від 28.08.1950 року між ДСМТ «Донбасенергомонтаж» та ОСОБА_6 та членами його сім`ї, був наданий в користування житловий будинок АДРЕСА_1 . 30.12.1994 р. Позивач зареєструвала з ОСОБА_7 шлюб. 06.02.1998 р. ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . 47/100 частина будинку (другий поверх) було приватизовано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які отримали свідоцтво про право власності, зареєстровано в КП «ХМБТІ», згодом продали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. ОСОБА_2 та ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу 47/100 частини будинку. Під час судового розгляду при ознайомленні з матеріалами судової справи в суді апеляційної інстанції №638/7210/15-ц ОСОБА_2 було виявлено копію договору купівлі-продажу від 08.06.2008 р. між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про продаж іншої 53/100 частини будинку АДРЕСА_1 . Підставою виникнення у продавців права власності є ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2008 р. про затвердження мирової угоди, справа №2-1149/08. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.06.2008 р. у справі №2-1149/08 ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2008 р. скасовано. При ознайомленні з ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2008 р. та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.06.2008 р. позивачка виявила, що в період дії ухвали про затвердження мирової угоди, до її скасування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали ОСОБА_5 53/100 житлового будинку АДРЕСА_1 . Про порушене право на житло 53/100 житлового будинку ОСОБА_2 та її покійний чоловік ОСОБА_7 дізналися в період часу з дня прийняття ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.02.2023 р. та до часу постанови Харківського апеляційного суду від 20.12.2023 р. Позивачка та її покійний чоловік і донька не знали, що позбавлені житлового приміщення 53/100 частини житлового будинку, так як постійно мешкали за вказаною адресою і сплачували та сплачують комунальні послуги і не могли знати про укладений договір купівлі-продажу від 08.06.2008 р. між відповідачами, так як вважали що скасували ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2008 р., тому підстав для продажу не було. Продавці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ввели в оману покупця ОСОБА_5 про справжність належності їм 53/100 частини житлового приміщення. Підставою для визнання правочину недійсним є введення однією стороною іншої сторони правочину в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2024 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_5 надав відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що твердження позивача про те що про існування договору купівлі-продажу від 08.06.2008 року 53/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , засвідченого приватним нотаріусом ХМНО Костіною Ю.С. та зареєстрованого в реєстрі за №1897 вона дізналась в період з 02.02.2023 р. по 20.12.2023 р. і раніше про нього не знала не відповідає дійсності. 01.12.2008 року ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ВАТ «Теплоенергомонтаж», Холдіного компанія «Енергобуд», Регіональне відділення ФДМУ у Харківській області, КП «ХБТІ», Приватний нотаріус ХМНО Костіна Ю.С., в якому просили визнати договір купівлі-продажу 53/100 частин будинку АДРЕСА_1 від 08.06.2008 року, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , недійсним та анулювати реєстрацію права власності на 53/100 часин будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ». У вказаному позові позивачі вказазали, що вони отримали відповідь із міськБТІ від 28.07.2008р. № 3961 з якої ним стало відомо, що під час знаходження справи у провадженні апеляційного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу від 8.06.2008 р, відповідно до якого продали ОСОБА_5 53/100 частини спірного будинку. З підписаної власноручно ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 позовної заяви вбачається, що ще 01.12.2008 р. даним особам було відомо про укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу, тобто на 15 років раніше, ніж вказує позивач.

Також, 09.11.2009 року ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 звернулись до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Регіональне відділення ФДМУ у Харківській області, КП «ХБТІ», Приватний нотаріус ХМНО Костіна Ю.С. з позовною заявою, в якій просили визнати договір купівлі-продажу 53/100 частин будинку АДРЕСА_1 від 08.06.2008 року, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Костіною Ю.С., недійсним та анулювати реєстрацію права власності на 53/100 частин житла будинку АДРЕСА_1 . 02.03.2009 р. ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 звернулись до Дзержинського районного суду з позовом про зобов`язання передачі у власність житла, а саме 53/100 частини будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 звернувся з зустрічним позовом, надавав документи які підтверджують право власності. Реєстр нерухомого майна є у вільному доступі, позивач мала і має можливість отримати відомості щодо права власності та підстав його виникнення. Крім того, представником відповідача ОСОБА_5 у відзиві зазначено, що залишаються бездоказовими твердження позивачки, що між ДСМТ «Донбасенергомонтаж» та ОСОБА_6 укладався договір від 28.08.1950 р., за яким був наданий у користування житловий будинок, що нею сплачуються комунальні платежі, здійснюється ремонт та інше, не надано свідоцтво про смерть ОСОБА_7 . Мирова угода була підписана 11.12.2007 р. та затверджена ухвалою суду від 12.03.2008 р. Оскаржуваний договір було укладено 08.06.2008 р., тобто на дату укладення договору ухвала суду, якою затверджено мирову угоду, набрала законної сили та не була скасована, та відтак ОСОБА_3 та ОСОБА_4 жодним чином не вводили в оману ОСОБА_5 та договір було укладено у відповідності до діючого законодавства.

Представником відповідача адвокатом Шовковим О.С. надано заяву про застосування строків позовної давності, згідно змісту якої зазначив про те, що ОСОБА_2 з 2008 року відомо про існування договору купівлі-продажу 53/100 частини будинку АДРЕСА_1 , та його зміст. Посилався на неодноразове звернення ОСОБА_2 до суду з аналогічними позовними вимогами, просив застосувати строки позовної давності та відмовити в позові.

Третьою особою Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костіною Юлією Сергіївною було надано пояснення, в якому вона вказала, що нею дійсно було посвідчено договір купівлі-продажу 08.06.2008 р. за реєстровим №1897. На момент вчинення правочину, будь-які обмеження, обтяження, арешти та інші відповідні записи стосовно відчужуваного майна та власників відсутні, про що в матеріалах архівної справи наявні та зберігаються відповідні документи, а також зазначено в умовах самого Договору.Підстав для відмови у вчиненні зазначеного правочину не було. Правочин вчинено з дотриманням вимог та норм діючого законодавства. Просила розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

Позивач у судове засідання 02.04.2025 та 11.11.2025 не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась шляхом направлення повісток на адресу зареєстрованого місця проживання.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає, що не нез`явлення позивача у справі не перешкоджає вирішенню спору.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому зсіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до суду не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись.

Третя особа надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що 08.06.2008 р. між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як продавцями та ОСОБА_5 як покупцем, укладено договір купівлі-продажу 53/100 частини житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , з відповідними надвірними будівлями льох, - літ. Б, сараї лет. Г, літ. Д, вбиральня літ. Е, огорожа №1-4. Договір купівлі-продажу засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костіною Ю.С., зареєстровано в реєстрі за №1897.

Згідно зазначеного договору, 53/100 частина житлового будинку належить продавцю за правом спільної сумісної власності на підставі Мирової угоди від 14.12.2007 р., ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.03.2008 р. у справі №2-1149/08., зареєстрованого в КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації» згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №19029858 від 31.05.2008 року, реєстраційний номер 17735067, номер запису В-28349 в книзі 1.

Згідно змісту ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.03.2008 р. у справі №2-1149/08, затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ВАТ «Теплоенергомонтаж», за якою ВАТ «Теплоенергомонтаж» визнає уточнені позовні вимоги, а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 приймають на себе право власності 53/100 частини жилого будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями.

Договір від 08.06.2008 р. купівлі-продажу 53/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 укладено на підставі Мирової угоди від 14.12.2007 р., затвердженої ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.03.2008 р. у справі №2-1149/08, та на час укладення договору вказану ухвалу скасовано не було.

Як встановлено судом, ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.03.2008 р. у справі №2-1149/08 скасована ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24.06.2008 р., тобто після укладання спірного договору.

За приписами ч. 1ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1 та 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення(частина перша статті229цього Кодексу),такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно доч.1ст.229ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

З матеріалів справи убачається, що спірний договір укладено на підставі Мирової угоди від 14.12.2007 р., затвердженої ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.03.2008 р. у справі №2-1149/08, та на час укладення договору вказану ухвалу скасовано не було.

Позивач зазначає, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ввели в оману покупця ОСОБА_11 . Між тим, сторони спірного договору є відповідачами по справі, та судовим розглядом не встановлено введення в оману покупця ОСОБА_5 продавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 у відзиві та судовому засіданні заперечував введення його в оману.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання договору купівлі-продажу від 08 червня 2008 року 53/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального кругу Костіною Ю.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1897 недійсним недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визання договору купівлі-продажу від 08 червня 2008 року 53/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 недійсним, не підлягає задоволенню і похідна вимога про скасування державної реєстрації права власності на спірне житло.

Щодо клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про застосування строків позовної давності суд зазначає, що таке клопотання не підлягає задоволенню з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_2 через безпідставність. Таким чином, суд, враховуючи наведені вище обставини, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Костіна Юлія Сергіївна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

Щодо заявленого представником відповідача ОСОБА_5 клопотання про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 20000 грн, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судовим розглядом встановлено, що представником відповідача надано такі докази 26 грудня 2024 року.

Згідно з ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, 1) витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, представником відповідача надано: копію договору № 12-03/2024 про надання професійної правничої допомоги від 13 березня 2024 року укладеним між адвокатом Шовковим О.С. та ОСОБА_5 ; копію акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору № 12-03/2024 від 13 березня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 надав а ОСОБА_5 прийняв надані послуги: ознайомлення з матеріалами наданими ОСОБА_5 , надання останньому усних консультацій і роз`яснень, усний правовий наліз; виготовлення процесуальних документів; представництво ОСОБА_5 в суді.

Відповідно до п. 4.1 договору № 12-03/2024 про надання професійної правничої допомоги від 13 березня 2024 року

Вартість гонорару адвоката за підготування документів та представництва клієнта за цим договором в суді першої інстанції сторони зазначили у фіксованому розмірі 20000 грн.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вирішуючи питання про стягнення понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката, обсягом послуг, які були надані адвокатом відповідачу та кількість затраченого часу на надання цих послуг, суд дійшов висновку про зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з 20000 грн. до 10000 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Костіна Юлія Сергіївна про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовити.

Судовий збір залишити за позивачем.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Костіна Юля Сергіївна (адреса: м. Харків, вул. Бакуліна 9/13).

Повний текст судового рішення складено 21 листопада 2025 року

Суддя Л.М. Рибальченко