РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/385/25

Провадження №2/568/229/25

06 листопада 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ

Позивач Орган опіки та піклування Радивилівської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить позбавити її батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ..

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .. Мати неналежно виконує батьківські обов`язки по вихованню своїх дітей, а тому було прийнято рішення про поставлення дітей на облік, як дітей, які позбавлені батьківського піклування. Згідно рішення виконавчого комітету Радивилівської міської ради ОСОБА_9 призначено опікуном над дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка є їх бабусею. ОСОБА_8 влаштовано на тимчасове перебування до ОСОБА_10 , який є його дідусем. Однак, мати ОСОБА_2 продовжує ухилятись від виконання батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей, не цікавиться їх життям і здоров`ям, не забезпечує матеріально. Оскільки поведінка матері свідчить про неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків, просить про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила задовольнити його в повному обсязі. Суду пояснила, що ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків, фактично самоусунулась від виховання дітей, не цікавиться їх життям, матеріально не допомагає, не відвідує їх. В той же час відповідач допускає аморальну поведінку, зловживає спиртними напоями, не вирішує проблеми із житлом, яке відключено від газу та світла, виносить речі з будинку та продає їх, що свідчить про те, що відповідач навіть не намагається виправити свою поведінку, створити умови для повернення дітей. Догляд за дітьми здійснює бабуся та дідусь.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що наразі не взмозі піклуватися за дітьми, не заперечує, щоб діти жили у бабусі, допоки вона не налагодить своє життя.

Свідок ОСОБА_9 , яка є бабусею дітей, у судовому засіданні пояснила, що з 05.01.2023 року діти проживають із нею. Відповідачка майже два роки не відвідує дітей, не цікавиться їх життям, матеріально не допомагає. Про теперішнє життя ОСОБА_2 нічого не знає, хоче, щоб вона виправилась, приходила та допомагала їй із дітьми.

Опитані в судовому засіданні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зазначили, що хотіли б проживати із матір`ю, якщо вона б змінила свою поведінку, перестала зловживати спиртними напоями. Суду пояснили, що наразі не бажають повертатися до матері, ображаються, що вона до них не приходить і зовсім не цікавиться їхнім життям.

Свідок ОСОБА_11 , фахівець із соціальної роботи відділення соціальної роботи Радивилівського центру соціального обслуговування, у судовому засіданні вказала, що дана сім`я перебуває на контролі більше п`яти років, в 2023 році дітей було відібрано без позбавлення батьківських прав. Діти були передані бабусі, мати жодного разу до них не приїжджала, постійно вживає алкогольні напої, свою поведінку не змінює і не бажає цього робити.

Свідок ОСОБА_12 , інспектор ювенальної поліції, у судовому засіданні вказав, що ОСОБА_2 постійно зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, влаштовує у будинку притон. На останню були складені протоколи про притягнення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, опитавши дітей, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 є матір`ю: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 07.05.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області (а.с. 17); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданого 10.02.2013 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області (а.с. 18); ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданого 12.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області (а.с. 19); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , виданого Радивилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Рівненської області (а.с. 20); ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 , виданого 05.06.2020 року виданого Радивилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) (а.с. 21); ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно 29.08.2023 року Радивилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 22).

Батько дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 , виданого 28.08.2021 року Радивилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 24).

Згідно рішення виконавчого комітету Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області № 74 від 07.06.2023 року, дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 відібрано від матері ОСОБА_2 ОСОБА_14 тимчасово влаштовано до КНП «Радивилівська центральна міська лікарня» (а.с. 25).

Згідно рішення виконавчого комітету Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області №87 від 29.06.2023 року ОСОБА_14 було влаштовано до КП «Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської міської ради (а.с. 34).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження № 7 ОСОБА_14 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 , 29.08.2023 року на підставі заяви про визнання батьківства матері та батька №21-34.5-05-01-08 від 29.08.2023року прізвище останнього було змінено на ОСОБА_15 . (а.с. 35-38).

Згідно рішення виконавчого комітету Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області № 224 від 28.12.2023 року дітям ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було надано статус дітей, які позбавлені батьківського піклування (а.с. 39). Згідно Рішення виконавчого комітету Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області №225 від 28.12.2023 року ОСОБА_9 призначено їх опікуном (а.с. 40).

Відповідно до наказу служби у справах дітей Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області №11 від 05.02.2024 року ОСОБА_8 передано на виховання до батька ОСОБА_16 (а.с. 42).

Згідно листа №1-24/131 від 17.06.2024 ОСОБА_8 залишився проживати з вітчимом батька, оскільки він залишив його у батьків та поїхав на заробітки у м. Київ. (а.с. 44).

Відповідно до наказу служби у справах дітей Радивилівської міської ради №50-О від 18.06.2024 року, ОСОБА_8 взято на облік як дитину, яка залишилась без батьківського піклування (а.с. 46). Згідно наказу №51-О від 18.06.2024 року дитину тимчасово влаштовано до ОСОБА_10 (а.с. 47).

Батько ОСОБА_8 , ОСОБА_16 був позбавлений батьківських прав згідно рішення Радивилівського районного суду Рівненської області №568/1447/24 від 17.02.2025 року (а.с. 50-55).

Згідно наказу Служби у справах дітей Радивилівської міської ради №36 від 28.12.2023 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , поставлено на первинний облік, як дітей позбавлених батьківського піклування (а.с. 56).

Відповідно до інформаційних листів №01-28/628, № 01-28/625 від 20.11.2024 року, виданих Радивилівським ліцеєм №2 ім. П.Г. Стрижака, встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 навчаються у Радивилівському ліцеї №2 ім. П.Г. Стрижака, опіку за ними здійснює бабуся, мати дітей ОСОБА_2 не виявляє зацікавленості у шкільному життя синів, не спілкується з учителями, не цікавиться їх успіхами у навчанні, жодного разу не відвідувала шкільний заклад (а.с. 59-60).

Згідно листа Радивилівського територіального центру Соціального обслуговування №1-24/381 від 19.11.2024 року, встановлено, що ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_1 . У жінки відібрано дітей, без позбавлення її батьківських прав. Повнолітній син ОСОБА_5 проживає у батьківському будинку. Опікуном ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є бабуся, з якою вони проживають у с. Опарипси. ОСОБА_8 проживає з дідусем у м. Радивилів. Мати продовжує вживати алкогольні напої і не цікавиться життям та здоров`ям дітей. Протягом липня серпня 2024 року ОСОБА_2 рідко з`являється вдома, пояснює це тим, що перебуває на заробітках із своїм співмешканцем. Коли приїжджала додому дітей не провідувала (а.с. 61).

Згідно характеристики на ОСОБА_2 встановлено, що остання зарекомендувала себе з негативної сторони. По місцю проживання не користується авторитетом серед сусідів, зловживає алкогольними напоями. До структурних підрозділів міської ради неодноразово надходили скарги на останню від родичів та сусідів про неналежне виховання дітей, зловживання алкогольними напоями (а.с. 67).

Згідно Висновку органу опіки та піклування №429/01.09-20 від 04.03.2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , є доцільним позбавити останню батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 70-77).

Отже, суд встановив, що спір стосується сімейних відносин, а саме виконання батьками своїх батьківських обов`язків та прав дитини, які регулюються відповідними нормами СК України, Закону України "Про охорону дитинства", а також нормами міжнародного права.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається зі спеціального Закону України «Про охорону дитинства» та інших нормативно-правових актів, що регулюються суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частина перша статті 164 СК України містить вичерпні підстави позбавлення батьківських прав і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно вимог частин 4, 5 та 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до роз`яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання своїх дітей та їх матеріального забезпечення.

Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, отже, свідомо нехтує своїми обов`язками як мати, не бажає брати участь у фізичному і духовному розвитку дітей.

Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дітей, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків стосовно своїх дітей, не приймає участі у їх вихованні, не спілкується, не цікавиться їх життям та здоров`ям, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі своїх дітей.

Суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Протягом розгляду справи відповідач ОСОБА_2 для себе належних висновків не зробила, реальних кроків щодо виховання та утримання дітей не вчинила.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у ОСОБА_2 у вихованні неповнолітніх дітей, судом не встановлено.

На переконання суду позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей не зашкодить їх інтересам, їх подальшому вихованню та утриманню.

На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4,5, 12,13, 79-81,259-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Органу опіки та піклування Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.11.2025р.

Суддя О.М. Делалова