Справа № 159/6381/25
Провадження № 2/159/2074/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 листопада 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

у с т а н о в и в :

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №79118639 від 01.08.2024 в розмірі 28478,84 гривень, з яких 15945,60 гривень основного боргу, 4783,68 гривень - заборгованості за відсотками, 7749,56 гривень заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 (позичальник) 01.08.2024 уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») у формі електронного документа з використання електронного підпису договір позики №79118639, за умовами якого відповідач отримав кошти в сумі 16000 гривень шляхом зарахування їх на банківський рахунок відповідача, на строк 30 днів, з фіксованою процентною ставкою 0,83%, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, орієнтовною реальною річною процентною ставкою 1541,93% та орієнтовною загальною вартістю позики 19984,00 гривень.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає вказані права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. 28.07.2021, 13.06.2022 та 21.02.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладені додаткові угоди №2, №7 та №48 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, якими передані вимоги за договором позики №79118639 від 01.08.2024.

ОСОБА_1 отримані в позику кошти на час пред`явлення позову не повернув.

Ураховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заявлену суму заборгованості та судові витрати у справі.

Суд ухвалою від 07.10.2025 після виконання позивачем вимог ухвали від 15.09.2025 про залишення позову без руху, відкрив провадження, на підставі пункту 1 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання на 06.11.2025.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручений через відсутність адресата.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Окрім того, ухвала про відкриття провадження у справі скерована відповідачу на його електронну пошту, що відображено у системі документообігу суду від 10.10.2025.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК).

Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 12.11.2025 (частина п`ята статті 268 ЦПК України).

Суд встановив такі обставини і відповідні ним правовідносини.

Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 01.08.2024 укладений договір позики №79118639 (на умовах повернення позики в кінці строку позики).

Договір позики укладений відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (47233), який надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункт 28 договору. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перебувають в загальному доступі на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license.

За умовами договору товариство надає клієнту позику у сумі 16000 гривень шляхом зарахування коштів на банківський рахунок за номером електронного платіжного засобу (банківської картки № НОМЕР_1 ), на строк 30 днів до 30.08.2024, процентна ставка за користування позикою (фіксована) 0,83 % в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1541,93% та орієнтовна загальна вартість позики 19984,00 гривень (п.п.2.1, 2.2, 2.3 договору).

Відповідно до п. 6 Договору позики позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору про продовження строку кредитування та/або строку виплати позики, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосування одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою.

Детальна інформація про умови кредитування відображена у Паспорті споживчого кредиту (позика на умовах повернення в кінці строку позики), з яким відповідач ознайомлений та підписав електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (21562).

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало договірні зобов`язання і 01.08.2024 перерахувало відповідачу кредитні кошти в розмірі 16000 гривень на зазначену відповідачем платіжну карту НОМЕР_1 , що підтверджується розрахунком заборгованості та довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» №КД-000055139/ТНПП від 01.10.2025.

Згідно з умовами договорупозики відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти у день закінчення строк позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.1 договору).

Як вбачається з наданого на вимогу суду розрахунку заборгованості відповідач вніс два платежі на погашення заборгованості: 28.08.2024 в розмірі 3718,40 гривень, які були зараховані на рахунок погашення відсотків, 25.09.20245 - в розмірі 44800 гривень, з яких 4425,60 гривень зараховані на погашення відсотків, а 54,40 гривень на погашення основної суми боргу (тіло).

Відповідно до цього ж розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №79118639 від 01.08.2024 на 21.02.2025 становить 28478,84 гривень, з яких 15945,60 гривень основний борг, 4783,68 гривень - заборгованість за відсотками, 7749,56 гривень заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою.

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, Додаткових угод №2 від 28.07.2021, №7 від 13.06.2022, №48 від 21.02.2025, які укладені між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», набув право вимоги до відповідача за договором позики №79118639 від 01.08.2024.

Перехід права вимоги зафіксований у витязі з Реєстру боржників № 44 до Договору факторингу №14/06/21, до нього включений боржник ОСОБА_1 за договором позики №79118639 від 01.08.2024 із загальною сумою заборгованості 28478,84 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 15945,60 гривень, заборгованість за відсотками - 4783,68 гривень, заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою 7749,56 гривень.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст.207 ЦК України).

В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію» ( далі Закону).

Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

В силу ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

У постанові від 07.04.2021 у справі №623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.

Суд встановив, що договір позики, про який йдеться у справі, за формою відповідає вимогам законодавства, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису.

Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

ОСОБА_1 при укладенні договору пройшов ідентифікацію, погодився на запропоновані умови договору і скористався кредитом, який був перерахований на вказаний ним у договорі позики рахунок, здійснив два платежі на повернення позики.

Предметом даного позову є стягнення фактором заборгованості за договором позики.

У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу (в даному випадку додаткової угоди №48 від 21.02.2025).

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

За матеріалами справи позивач набув право вимоги за договором позики №79118639 на підставі додаткової угоди №48 від 21.01.2025 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладених із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

У додатковій угоді №48 від 21.02.2025 вказано, що її положення діють виключно щодо реєстру боржників № 43,44 і не змінюють порядок оплати інших реєстрів.

Суду наданий акт прийому-передачі реєстру боржників № 44 від 21.02.2025 та витяг з цього реєстру з посиланням на договір позики №79118639 з ОСОБА_1 .

Тому позивач підтвердив право вимагати стягнення заборгованості із відповідача за договором позики №79118639 від 01.08.2024.

При вирішенні питання розміру заборгованості суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця.

Відповідно до частин першої четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Таким чином, при вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів.

У постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивачем заявлено до стягнення 15945,60 гривень основного боргу (тіла), розмір якого обрахований первісним кредитором з урахуванням внесеного відповідачем 25.09.2024 платежу в сумі 4480,00 гривень, з яких 4425,60 гривень первісний кредитор зарахував на погашення процентів, а 54,40 гривень - на тіло кредиту (16000-54,40=15945,60).

Окрім тіла кредиту, позивачем заявлена до стягнення заборгованість за процентами в розмірі 12533,24 гривень, з яких 4783,68 гривень нарахованих первісним кредитором до 26.10.2024 (за 86 днів) за правомірне користування кредитом та 7749,56 гривень за 18 днів за період прострочення зобов`язання.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, проценти нараховувалися таким чином:

- за період з 01.08.2024 до 30.08.2024 (в межах строку позики) первісний кредитор нараховував відсотки за процентною ставкою 0,83% в день (16000х0,83%=132,80 гривень);

- 28.08.2024 відповідач вніс платіж в сумі 3718,40 гривень, який був зарахований на погашення відсотків;

- з 31.08.2024 до 25.09.2024 відсотки нараховувалися за процентною ставкою 1% в день (16000х1%=160 гривень);

- 25.09.2024 відповідач вніс платіж в сумі 4480 гривень, з яких 4425,60 гривень були зараховані на погашення процентів, а 54,40 гривень на тіло кредиту.

- упродовж наступних 30 днів, а саме у період з 26.09.2024 до 25.10.2024, відповідачу нараховувалися відсотки за процентною ставкою 1% в день від тіла кредиту 15945,60 гривень (16000 54,40), що становило 159,46 грн (15945,60х1%=159,46).

- з 26.10.2024 до 12.11.2024 відповідачу нараховувалися проценти за процентною ставкою 2,70% в день, що становило 430,53 гривень в день (15945,60грн х 2,70% проценти за понадстрокове користування позикою=430,53).

Разом з тим, за умовами договору позики №79118639 від 01.08.2024 строк користування позикою становить 30 днів, процентна ставка за користування позикою (фіксована) 0,83% в день (п.п. 2.1-2.4 Договору).

Пунктом 6 Договору передбачена можливість його пролонгації виключно за ініціативою позичальника, шляхом надіслання позикодавцю відповідного електронного звернення та в подальшому на його підставі укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора.

У такому правочині не передбачено пролонгації строку кредитування в будь-який інший спосіб, аніж визначений п. 6 Договору.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідачем була ініційована пролонгація строку кредитування за договором позики №79118639 від 01.08.2024.

Позивач, обґрунтовуючи розмір заборгованості за процентами, нарахованих в тому числі після закінчення строку договору позики (після 30.08.2024), посилався на Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», однак такі Правила, чинні на час укладення договору позики, до матеріалів справи не долучені.

Відтак, матеріали справи не містять підтверджень, що Правила надання грошових коштів у позику на момент отримання відповідачем коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів після закінчення обумовленого у договорі строку позики, а тому ці Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору позики.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що розміщені на офіційному сайті, неодноразово змінювалися.

При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, позичальник вправі був нараховувати проценти за користування позикою виключно в період з 01.08.2024 до 30.08.2024.

Позивачем вимоги в порядку ст.625 ЦК України не заявлялися.

У зв`язку з цим суд доходить висновку про безпідставне нарахування заборгованості за відсотками поза межами 30-денного строку позики.

Відтак, враховуючи внесені відповідачем два платежі, заявлену до стягнення заборгованість необхідно перерахувати таким чином.

За період з 01.08.2024 до 28.08.2024 (день першої проплати) відсотки необхідно нарахувати за процентною ставкою 0,83% в день (16000х0,83%=132,80 гривень), що становить 3718,40 гривні (132,80 грн х 28 днів).

28.08.2024 відповідач вніс платіж в розмірі 3718,40 гривень, тобто повністю сплатив проценти, тому заборгованість складається лише з 16000 гривень основного боргу.

За два останні дні в межах строку кредитування (29.08.2024 і 30.08.2024) заборгованість за відсотками необхідно нарахувати за процентною ставкою 0,83%, що становить 265,60 гривень (132,80 грн х 2 дні). Загальна сума заборгованості станом на 30.08.2024 (в межах строку позики) становить 16000 грн основного боргу та 265,60 грн заборгованість за відсотками.

Внесений відповідачем 25.09.2024 (після закінчення строку позики) платіж в розмірі 4480 гривень підлягає зарахуванню на відсотки і тіло кредиту: 265,60 гривень - на відсотки, а решта 4214,40 гривень (4480-265,60) на тіло кредиту. У зв`язку з чим заборгованість відповідача за відсотками відсутня, а загальний розмір заборгованості за договором позики становить 11785,60 гривень (16000-4214,40) заборгованості за основною сумою боргу.

Відтак стягненню з відповідача підлягає заборгованість в розмірі 11785,60 гривень, що відповідає сумі основного боргу.

Щодо судових витрат.

У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги суд задовольнив на 41,38% (28478,84х100:11785,60), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 1252,99 гривень (3028х41,38%:100).

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 247, 263, 265, 268, 274, 280 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 3,6, 207, 509, 512, 514, 526, 530, 626, 628, 638, 639, 1046-1049, 1056-1, 1077 Цивільного кодексу України, Законом України «Про електронну комерцію», суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №79118639 від 01.08.2024, яка відповідає заборгованості за основною сумою боргу, в розмірі 11785(одинадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1252 (одну тисячу двісті п`ятдесят дві) гривні 99 копійок судового збору.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 12.11.2025.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК