справа № 462/8938/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

19 листопада 2025 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді Постигач О. Б., розглянувши матеріали заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

представниця заявника Білоган М. В. звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, у якій просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2023 року по 31.08.2025 року в розмірі 10 299, 71 грн., інфляційні втрати у розмірі 738, 58 грн. та 3 % річних в розмірі 208,98 грн.; заборгованість за надані послуги постачання гарячої води за період з 01.10.2023 року по 31.08.2025 року в розмірі 0,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 214,12 грн. та 3 % річних в розмірі 63,84 грн.

Перевіривши письмову заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

У відповідності до п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно п. 3, 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» зазначено, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, суд зазначає, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Як вбачається зі змісту поданої заяви про видачу судового наказу, заявником заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних втрат у розмірі 214,12 грн та 3 % річних у розмірі 63,84 грн за надані послуги з постачання гарячої води. Водночас із наданих матеріалів неможливо встановити наявність заборгованості за вказані послуги, оскільки до заяви не додано жодного розрахунку заборгованості за період, на який посилається заявник як на підставу своїх вимог.

За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити, на яку саме суму заборгованості здійснювались нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки зі змісту наданого розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних вбачається, що сума заборгованості змінювалась, у тому числі внаслідок часткового погашення боржником відповідних платежів.

Крім того, у прохальній частині заяви про видачу судового наказу представником заявника зазначено суму заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, що свідчить про відсутність вимог щодо стягнення основної заборгованості.

Беручи до уваги, що з поданої заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається виникнення у ЛМКП «Львівтеплоенерго» права грошової вимоги до ОСОБА_1 в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 214,12 грн та 3 % річних у розмірі 63,84 грн, нарахованих на заборгованість за надані послуги з постачання гарячої води, суд дійшов висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу та необхідність відмови у його видачі.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

При цьому, необхідно роз`яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а також не позбавляє можливості стягувача звернутись із вказаними вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 161-168 ЦПК України, суд-

постановив:

у видачі судового наказу за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

Роз`яснити заявнику, що згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: Постигач О. Б.