Провадження № 2/638/8478/25
УХВАЛА

17 листопада 2025 року м.Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Поляков О. В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 до ТОВ "Лігл ЛТД", ОСОБА_2 про внесення відомостей в ЄРДР за фактом шахрайства проти компанії ТОВ "Лігл" та її в.о. ОСОБА_2 та відшкодування моральної і матеріальної шкоди у розмірі 1000 000 гривень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі генерального директора юридичної компанії "Права справа" Мельнікової-Сурми Тамари Володимирівни, звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ "Лігл ЛТД", ОСОБА_2 про внесення відомостей в ЄРДР за фактом шахрайства проти компанії ТОВ "Лігл" та її в.о. ОСОБА_2 та відшкодування моральної і матеріальної шкоди у розмірі 1000 000 гривень.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці дійшов висновку, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (п. 53 рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі", заява № 28249/95).

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Суд звертає увагу, що заявник звернувся до суду в порядку цивільного провадження із вимогою про внесення відомостей в ЄРДР по факту шахрайства проти компанії ТОВ "Лігл" та її в.о. ОСОБА_2 , яка не є можливим у порядку цивільного судочинства, оскільки правовий механізм внесення відомостей в ЄРДР по факту шахрайства відноситься до розгляду кримінального правопорушення., яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за фактом шахрайства.

Відповідно до п.1 ч.1ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У постанові від 21.11.2018 у справі №757/43355/16-ц Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що приписи «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини другої статті 122 ЦПК України у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття провадження; пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), «заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 109 КАС України у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття провадження), «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 170 КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами цивільного чи адміністративного судочинства, відповідно, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 37), від 20 березня 2019 року у справі № 295/7631/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (пункт 36), від 18 вересня 2019 року у справі № 638/17850/17 (пункт 5.30), від 8 листопада 2019 року у справі № 910/7023/19 (пункт 6.20), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (пункт 30), від 26 лютого 2020 року у справі № 1240/1981/18 (пункт 30), від 28 квітня 2020 року у справі № 607/15692/19 (пункт 45)).

Верховний Суд у постанові від 06 липня 2022 року в справі № 203/3236/19 зазначив, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства" слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18».

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що ЦПК України не регулює порядку розгляду справ про внесення відомостей в ЄРДР, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 5 ст. 186 ЦПК України).

На виконання вимог вищезазначеної статті та з огляду на те, що суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, суд роз`яснює заявнику його право звернутись до РУП ГУ НП в Харківській області, відповідно ст. 214 КПК України.

Керуючись ст. 2, 4, 186, 293, 305, 306 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , в особі генерального директора юридичної компанії "Права справа" Мельніковой-Сурми Тамари Володимирівни до ТОВ "Лігл ЛТД", ОСОБА_2 про внесення відомостей в ЄРДР за фактом шахрайства проти компанії ТОВ "Лігл" та її в.о. ОСОБА_2 та відшкодування моральної і матеріальної шкоди у розмірі 1000 000 гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя О. В. Поляков