Єдиний унікальний номер №943/2233/25
Провадження № 2-з/943/1/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Якименка Тимура Сергійовича про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

Адвокат Якименко Т.С. в інтересах позивача ОСОБА_2 , подав через підсистему Електронний суд, до Буського районного суду 19.11.2025 року заяву про забезпечення позову.

Попередньо така була подана до Галицького районного суду м. Львова разом з позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок використання джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу).

Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова Кротова О.Б. від 19.11.2025 року, означену цивільну справу № 461/9362/25, провадження № 2/461/4355/25, передано за підсудністю до Буського районного суду. Також ухвалою судді цього ж суду від 19.11.2025 року повернуто позивачам заяву про забезпечення позову.

Цивільна справа на адресу Буського районного суду, на момент розгляду заяви про забезпечення позову, не надійшла.

Представник мотивує заяву тим, що 17.12.2021 відповідач ОСОБА_4 керував автомобілем марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснив наїзд на ОСОБА_5 , внаслідок чого останній помер на місці. Вказана обставина підтверджується матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000377 від 17.12.2021 року. Згідно висновку від 14.01.2022 року, судово-медичний експерт встановив, що: 5.Причиною смерті гр-на ОСОБА_5 є тупа поєднана травма голови у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепу з крововиливами під тверду та м`яку мозкові оболонки, та в речовину головного мозку, що призвело до гострого порушення мозкового кровообігу та смерті. 30.06.2025 складено висновок за результатами судової інженерно-транспортної експертизи згідно якого (стр.9): Варіант 1 (при фактичній швидкості руху автомобіля … , яка становить 50...60 км/год. згідно наданих на дослідження вихідних даних) у водія була технічна можливість уникнути настання даної дорожньо-транспортної пригоди, наїзду на пішохода, який рухався у попутньому напрямку, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу із заданого моменту виникнення небезпеки для руху, тому враховуючи цей факт, у діях водія вбачається суперечність вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Смерть дитини, зокрема й яка загинула внаслідок наїзду на неї автомобіля, заподіює моральної шкоди батькам. Щодо розміру моральної шкоди, завданої позивачам, таку оцінюють у розмірі: 2 500 000, 00 грн кожному. Позивачам було сплачено страхове відшкодування від Страховика Автомобіля, НАСК ОРАНТА, в розмірі 59 120 грн. ОСОБА_3 та 39 000 грн. ОСОБА_1 , але таке є недостатнім. В разі не забезпечення позову існує ризик, що усе майно та грошові кошти відповідача може бути відчужено протягом розгляду справи судом, а його майновий стан штучно погіршено. Це може призвести або до неможливості виконання рішення суду, або до необхідності позивачів звертатися з позовами про визнання недійсними (фраудаторними) правочинів щодо відчуження майна відповідача, необхідності тривалого виконавчого провадження. Тому просить забезпечити позов, шляхом заборонити вчинення дій (в т.ч. реєстраційних) щодо відчуження рухомого та нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 та заарештувати всі банківські рахунки, які відкрито на ім`я ОСОБА_4 , забезпечивши йому можливість користування сумою, яка не перевищує 25 000, 00 грн. на весь період дії ухвали про забезпечення позову.

В силу процесуальних норм частини другої статті 153 і частини другої статі 247 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, а тому фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їхній сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною другою статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як убачається із матеріалів заяви про забезпечення позову, що безпосереднім предметом спору є факт вчинення дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 17.12.2021 року, яка потягла смерть потерпілого ОСОБА_5 . По даному факту внесено відомості до ЄРДР за № 0000377 від 17.12.2021 року, кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ст.286 ч.2 КК України, досудове слідство триває.

Страхова компанія виконала свій обов`язок щодо виплати страхового відшкодування, частково шкоду потерпілим відшкодовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи,якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до вимог пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні ЄСПЛ в справі «Шмалько проти України» констатовано те, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до вимог пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК).

Згідно вимог частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Приписами частин шостої та сьомої статті 153 ЦПК України визначено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволенню, оскільки між сторонами наявний спір щодо відшкодування шкоди та невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити ефективний судовий захист.

Суд приходить до переконання про задоволення заяви в частині заборони вчинення дій щодо відчуження майна.

Щодо накладення арешту на всі банківські рахунки ОСОБА_4 , однак забезпечити йому можливість користуватися сумою, яка не перевищує 25000 грн, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно пункту першого частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачу і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями частини першої статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведеного випливає, що відомості про те, на які саме розрахункові рахунки позивач просить накласти арешт, в яких саме фінансових установах знаходяться грошові кошти, в якій сумі та в якій валюті перебувають грошові кошти відповідача є необхідними для забезпечення позову.

Разом з тим, заявник звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_4 , які знаходяться на банківських рахунках та інших фінансових установах, інформацію про номери рахунків, банківську установу де ці рахунки знаходяться, суми розміщених на них грошових коштів, місце і умови їх розміщення суду не надав.

Крім того вимога позивача в частині арешту банківських рахунків відповідача, забезпечивши йому можливість користування сумою, яка не перевищує 25000,00 грн. на весь період дії ухвали про забезпечення позову, не передбачена цивільна процесуальним законодавством.

Також відповідно до частини четвертої статті 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням. У даному випадку позивач звернувся до суду з позовом про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_4 , однак не зазначає інформації про наявність у останнього банківських рахунків, їх вид та призначення, місце розміщення, що позбавляє суд можливості перевірити відповідність виду забезпечення, про який просить позивач, позовним вимогам та відповідно їх співмірність.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що накладення арешту на грошові кошти відповідача, навіть в межах суми позову, може стати наслідком порушення вимог частини четвертої статті 150 ЦПК України.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 157, 259, 260 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву представника позивача про забезпечення позову, - задовольнити частково.

Заборонити вчинення дій (в т.ч. реєстраційних) щодо відчуження рухомого та нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 .

В решті заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію даної ухвали направити в Буський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), - для виконання та учасникам справи, - для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя Журибіда Б. М.