Номер провадження: 22-з/813/346/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
13.11.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Карташова О.Ю.
суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.
за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.
розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Одеського апеляційного суду
клопотання представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний -Тіниста» адвоката Чекмарьової Лариси Юріївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний-Тіниста» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги
Історія справи
У листопаді 2023 року ОСББ «Гвоздичний-Тіниста» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2024 року позовні вимоги вирішено задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Гвоздичний-Тіниста» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 29562,29 грн та судові витрати (2684,0 грн - судовий збір та 3500,0 - витрати на правничу допомогу).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бочевар М.П. подали апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17.07.2025 року апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бочевар Михайло Павлович - залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2024 року - залишено без змін.

22.07.2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний -Тіниста» адвоката Чекмарьової Лариси Юріївни, про ухвалення додаткового рішення.

В клопотанні сторона позивачів просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний -Тіниста» витрати за надану правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

На підтвердження судових витрат, заявником була надано копію Договору № 137 про надання правової допомоги від 18.10.2023 року; копію Додаткової угоди № 1 до Договору № 137 про надання правової допомоги від 18.10.2023 року; копію Акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 22.07.2025 року, з якого вбачається, що Клієнт прийняв надані Адвокатським Бюро послуги, та їх вартість складає 10 000, 00 грн, згідно п. 2 опису наданих послуг адвокатом була здійснена підготовка, складання та подання відповіді на відзив на апеляційну скаргу по справі № 522/22020/23 та супровадження під час судового процесу в суді апеляційної інстанції; копію Ордера на надання правничої допомоги серія ВН№ 1441324.

Заперечення на клопотання (заяву)

Учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання заперечень на клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Позиція апеляційного суду

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Згідно з частинами першою та третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Згідно ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, втому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17 викладено правовий висновок про те,що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

У постанові від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, від відповідача та її представника клопотань до суду про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, або доводів про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивачів до дня ухвалення цієї додаткової постанови не поступило.

Але, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року (справа №686/5757/23) врахувала, що сторона не подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, доводів щодо неспівмірності витрат не заявляв.

При цьому Велика Палата Верховного Суду наголосила, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру з огляду на підготовку лише одного процесуального документа - відзиву на касаційну скаргу, зміст якого частково дублює зміст відзивів на позовну заяву та апеляційну скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Чекмарьова Л.Ю. представляє інтереси Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний - Тіниста» в суді апеляційної інстанції, нею на підтвердження розміру витрат, які понесло ОСББ «Гвоздичний Тіниста» на правничу допомогу надано: копію Договору № 137 про надання правової допомоги від 18.10.2023 року; копію Додаткової угоди № 1 до Договору № 137 про надання правової допомоги від 18.10.2023 року; копію Акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 22.07.2025 року, з якого вбачається, що Клієнт прийняв надані Адвокатським Бюро послуги, та їх вартість складає 10 000, 00 грн, згідно п. 2 опису наданих послуг адвокатом була здійснена підготовка, складання та подання відповіді на відзив на апеляційну скаргу по справі № 522/22020/23 та супроводження під час судового процесу в суді апеляційної інстанції; копію Ордера на надання правничої допомоги серія ВН№ 1441324.

Також, з матеріалів справи вбачається, що під час апеляційного розгляду адвокатом Чекмарьовою Л.Ю. було подано відзив на апеляційну скаргу, під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції засідання не проводились, розгляд справи відбувся в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи відповідні докази не є безумовною підставою для відшкодування, адже заявлений стороною позивача розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн є необґрунтованим, не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат і є непропорційним до складності справи для адвоката та виконаної ним роботи.

Спір про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги віднесено до категорії незначної складності та є одним з найбільш розповсюджених судових спорів.

Так, у спорах зазначеного характеру, за відсутності інших позовних вимог та суперечностей між наявними у справі документами, судова практика є усталеною. Спірні правовідносини не зумовлюють необхідності дослідження значної кількості законів чи підзаконних нормативно-правових актів, а матеріали справи не містять обсягу документів, що потребували б від адвоката істотних затрат часу на їх аналіз.

Тому апеляційний суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача в суді апеляційної інстанції, який підлягає стягненню з позивача, повинен становити 3000,00 гривень.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду заяви

Враховуючи вищевикладене, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи колегія суддів, з урахуванням критеріїв співмірності необхідних і достатніх витрат, дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з відшкодуванням витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний - Тіниста» адвоката Чекмарьової Лариси Юріївни, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний - Тіниста» () судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень.

Додаткова постанова набирає чинності з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту додаткової постанови.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький