Провадження № 2-з/727/54/25
УХВАЛА

про забезпечення позову до подання позовної заяви

19 листопада 2025 року Суддя Шевченківського районного суд м. Чернівці Слободян Г.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; інтереси якої представляє адвокат Померанська Г.І. РНОКПП: НОМЕР_2 ; особи, які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви про поділ майна подружжя ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Померанська Г.І. звернулась до суду із заявою про забезпечення позову в якій просить вжити заходи забезпечення позову до подання в суд позовної заяви; особа, яка може отримати статус учасника справи (відповідача): ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_3 про поділ майна подружжя, зокрема, накладення арешту на зареєстровану за ОСОБА_3 двокімнатну квартиру загальною площею 40.9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають окремо на даний час; заявниця має намір звернутися з позовом в суд про поділ майна подружжя та до складу на думку ОСОБА_6 спільного майна, що набуте під час подружжя входить двокімнатну квартиру загальною площею 40.9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заявниці стало відомо, що ОСОБА_5 має намір відчужити спірне вказане вище нерухомого майна. На думку заявниці, дії ОСОБА_7 свідчать про наявність реальної та безпосередньої загрози подальшого відчуження спірної квартири третім особам, що може істотно ускладнити виконання рішення суду в майбутньому, оскільки для повернення майна доведеться залучати нового набувача як добросовісного власника, що може призвести до нових судових процесів, затягування розгляду справи та порушення прав та інтересів заявниці. Вважає, що спір з сімейних правовідносин, тому просить заяву задовольнити.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову до подання в суд позовної заяви про поділ майна подружжя, оцінивши наведені заявницею підстави для вжиття заходів забезпечення позову, суд доходить таких висновків.

Відповідно до положень частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частинами 1, 6, 7 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18, суд виснував, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Так, судом встановлено, що особі, яка може отримати статус учасника справи (відповідача): ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , про що свідчать дані з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано на підставі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12.12.2019 року, яке набрало законної сили 14.01.2020 року.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) виснувала, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективним способом захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже виходячи з наведеного вище, суд звертає увагу, що оцінка співмірності способу забезпечення позову полягає у співвідношенні негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з врахуванням інтересів сторін та інших учасників судового процесу, ефективністю захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без застосування заходу забезпечення позову, можливістю виконання судового рішення у разі задоволення вимог.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 має намір звертатися в суд з позовом про поділ майна подружжя, вважає, що в неї з ОСОБА_2 виник спір, що випливає з сімейних правовідносин, є підстави вважати, що незастосування заходів забезпечення позову може призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки відповідачка є одноосібним власником спірного майна та може в будь-який момент розпорядитись ним на власний розсуд.

При аналізі заявленого ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Померанська Г.І. виду заходу забезпечення позову суд бере до уваги таке.

У постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 Верховний Суд роз`яснив, що: арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна; заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженні майном. Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

У свою чергу заборона відчуження нерухомого майна не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, можливості користуватися спірним майном та утримувати його.

Крім того, забезпечення позову є лише тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на випадок, коли відповідач діятиме недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Зважаючи на наведене, суд вважає за доцільне застосувати забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження спірного нерухомого майна, що буде адекватним, пропорційним, співмірним заходом щодо позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Однак позивачем (заявником) не подано підтверджуючих доказів вартості майна на яке просить накласти арешт та заборону, що унеможливлює дотримання принципу співмірності.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд виходить із наявності спірних обставин, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову та зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позову, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову.

Такою є правова позиція Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Однак заявником не подано підтверджуючих доказів вартості майна на яке просить накласти арешт, що унеможливлює дотримання принципу співмірності.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Враховуючи наведене, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів заявниці, суд вважає за можливе заяву про забезпечення позову задовольнити частково шляхом накладення заборони на відчуження нерухомого майна.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 258, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; інтереси якої представляє адвокат Померанська Г.І. РНОКПП: НОМЕР_2 ; особи, які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви про поділ майна подружжя - задовольнити частково..

Вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення заборони на відчуження двокімнатної квартири, загальною площею 40.9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

В задоволенні іншої частини заяви щодо накладення арешту на двокімнатну квартиру, загальною площею 40.9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Роз`яснити заявниці, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Слободян Г.М.