Головуючий у суді першої інстанції Петренко Н.О.
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

22 жовтня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

секретар судового засідання Комар Л. А.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у

Київській області

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року, ухвалене у складі судді Н.О. Петренко в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 05.09.1979 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та одержує пенсію за віком. 06 грудня 2024 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про зарахування до трудового стажу записів з трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 05.09.1979 року.

Заявниця вказує, що у вказаній трудовій книжці посадовою особою було неправильно зазначено дату її народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » замість « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також закреслено попереднє прізвище « ОСОБА_3 » та вписано нове « ОСОБА_1 » із зазначенням свідоцтва про шлюб від 27.10.1984, проте без скріплення печаткою. На думку заявника, ці некоректні записи у трудовій книжці позбавляють її можливості реалізувати право на соціальний захист, перерахунок пенсії та працевлаштування.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, у якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити заяву у повному обсязі.

В обрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд, відмовляючи в задоволенні заяви виходив з припущення, що існує підприємство, або його правонаступник чи вища організація, які мають можливість внести виправлення до трудової книжки заявниці. Однак такі припущення не підтверджені матеріалами справи.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що судом не досліджено доказів доданих до заяви, а саме, лист № 16-5/25 від 21.05.2025 р. Станично-Луганської СВА Щастинського району Луганської області, суд зробив безпідставні припущення, що вона не вичерпала усі можливості для виправлення записів у трудовій книжці в адміністративному порядку.

Заінтересованою особою Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Ільїна В.Ю. апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи Управління повідомлялось у відповідності до вимог закону. Будь - яких заяв, клопотань від заінтересованої особи начас розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Враховуючи те, що Головне управлінням Пенсійного фонду України у Київській області повідомлялось про розгляд справи апеляційним судом у відповідності до вимог закону, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 372 ЦПК, відповідно до яких неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності представника заінтересованої особи.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника заявника - Ільїної В.Ю., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Паспортом громадянина України серія НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Покровське Троїцького району Луганської області(а.с. 8).

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 27.10.1984 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 ». Таким чином дошлюбне призвіще заявника « ОСОБА_3 ».

Трудова книжка колгоспникасерія НОМЕР_1 заведена 05 вересня 1979 року на ім`я ОСОБА_3 , дата народження у ній зазначена ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13-14).

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлдення факту належності даної трудової книжки колгоспника саме їй, оскільки в трудовій книжці невірно вказана дата її народження « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та некоректновнесенозмінищодо прізвища, а саме прізвище « ОСОБА_3 » закреслено і вписано прізвище « ОСОБА_1 ».

Встановлення даного факту заявниці необхідно для підтвердження її трудового стажу.

Відмовляючи у задоволенні заяви, судом зазначено, що встановлення факту належності трудової книжки доцільне лише у випадках, коли помилка у ній не може бути виправлена в позасудовому порядку відповідно до Інструкції № 58.

Суд дійшов висновку, що заявником не надано доказів того, що вона вичерпала усі можливості для виправлення записів у трудовій книжці в адміністративному порядку.

Зауважено, що посилання заявника на неможливість звернення до архіву через окупацію території не свідчить про вичерпання інших способів виправлення помилок у трудовій книжці, які передбачені Інструкцією № 58.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду прешої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 (далі Інструкція, яка є чинною на момент виникнення правовідносин), визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 2.11 Інструкції № 58 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Пунктом 2.13. Інструкції визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоячою організацією, якій було надано підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при АР Криму (п.2.8 Інструкції).

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи зникнення безвісти в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Згідно листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З матеріалів справи убачається, що відповідно листа № 885 від 21.05.2025 наданого Станично-Луганською селищною військовою адміністрацією Щастинського району Луганської області, територія Станично-Луганської селищної територіальної громади Щастинського району Луганської області є тимчасово окупованою, а відтак, селищна військова адмінісрація не має доступу до первинних документів селищної ради, селищної військово-цивільної адміністрації та підпорідкованих їй підприємств, установ, закладів. Разом з тим, в листі також зазначено, що Комунальна установа «Станично-Луганський об`єднаний трудовий архів» є окремою юридичною особою із власними ЄДРПОУ. Однак, за наявною інформацією, вказана комунальна установа не відновила свою роботу на території підконтрольній Україні.

Зважаючи на наведене, відомості, що роботодавець досі існує, чи наявний правонаступник та вони перебувають на території України в матеріалах справи немає.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що встановлення факту належності заявнику трудової книжки у якій наявні розбіжності у зазначенні дати її народження, що позбавляє заявника можливості реалізації її права на пенсійне забезпечення, відмовив у встановленні такого факту в судовому порядку.

Чинне законодавство не передбачає іншого порядку встановлення факту належності саме заявниці даної трудової книжки, а тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та містять підстави для скасування судового рішення.

Суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що частина території України є тимчасово окупованою територією і заявник позбавлена можливості усунути зазначені недоліки її трудової книжки у відповідності до положень Інструкції № 58, саме тому вона звернулась з заявою до суду.

Згідно частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що судове рішення ухвалено із порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам, колегія суддів дійшла висновку про його скасування із ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Суд вважає доведеним факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , зареєстрованої як тимчасово переміщену особу за адресою: АДРЕСА_2 трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , дата заповнення книжки - 05 вересня 1979 року.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Чекменьовим Денисом Миколайовичем, задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , зареєстрованої як тимчасово переміщену особу за адресою: АДРЕСА_2 трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , дата заповнення книжки - 05 вересня 1979 року.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 17 листопада 2025 року.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна