17.11.2025 Справа № 754/5565/25
Унікальний номер 756/5565/25
Провадження номер 2/756/4570/25
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Діденко Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Павлишина О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

11 квітня 2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк», в якому він просить: стягнути з банку грошову суму 11000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що 11.02.2025 р. позивач зі своєї картки АТ КБ «Приватбанк» здійснив помилковий переказ на картку невідомої особи в АТ «Універсал Банк» на суму 5500,00 грн. Так, Позивач замовив телевізор на вказану суму, але через власну необачність та труднощі з користуванням технікою надіслав платіж за помилковими реквізитами. Позивач побачив помилку та звернувся до АТ КБ «Приватбанк» і АТ «Універсал Банк». Зокрема, АТ «Універсал Банк» відповів, що помилковий платіж може бути повернений лише за наявності згоди отримувача, банк намагався зв`язатись із клієнтом, який отримав помилковий платіж, але його згоди не отримано. Тому, просить стягнути з відповідача 5500,00 грн. як безпідставно набуті кошти та 5500,00 грн. моральна компенсація.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 17.04.2025 р. справу передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 28.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи, витребувано за клопотанням позивача у АТ «Універсал Банк» відомості щодо власника та володільця рахунку, на який було здійснено переказ коштів позивачем.

13.06.2025 року від банку надійшла витребувана інформація.

18.06.2025 року від Відповідача надійшов відзив, у якому банк просить відмовити у позові, зазначає, що він не є набувачем помилково сплачених позивачем коштів, намагався вирішити питання про повернення суми, але отримувач коштів згоди не надав. Отримувачем коштів є ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 01.07.2025 року задоволено заяву про заміну неналежного відповідача, замінено відповідача АТ «Універсал Банк» на ОСОБА_2 , направлено їй судові документи і встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач ОСОБА_2 судові документи не отримала, вони повернулись без вручення через відсутність адресата. На підставі ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з такого.

Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач 11.02.2025 року здійснив переказ грошових коштів в сумі 5500,00 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 .

Відповідно до наданої суду банківської інформації, картковий рахунок № НОМЕР_1 емітований на ім?я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З приводу помилковості вказаного переказу, позивач звертався до АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсал Банк», зокрема отримав письмову відповідь про те, що грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта лише за його розпорядженням. Банк пробував зв`язатись із ОСОБА_2 , але згода на списання коштів не отримана.

Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, основними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оцінка доказів і мотиви суду.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У цій справі позивачем доведено, що під час розрахунків ним шляхом безготівкового переказу помилково сплачено суму 5500,00 грн. на користь відповідача.

Доказів на підтвердження наявності будь-яких правових підстав для набуття права власності на грошові кошти в сумі 5500,00 грн., відповідач суду не надав.

Таким чином, оскільки відповідач набула грошову суму 5500,00 грн. без будь-якої правової підстави, внаслідок помилки позивача, і добровільно кошти не повернула, їх слід стягнути з відповідача.

Водночас, суд не знаходить підстав для стягнення на користь позивача заявленої моральної шкоди, оскільки жодних доказів факту і обсягу завдання позивачу моральних страждань, не надано.

У пункті 5 постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Також, суд враховує непослідовність позиції позивача, який рівною мірою просив стягнути моральну шкоду спочатку з банку, а потім з відповідача, керуючись однаковими підставами. Крім того, суд враховує, що помилковий переказ було здійснено через власну недбалість позивача.

На підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Також, позивач заявив до відшкодування суму правничої допомоги в розмірі 11000,00 грн.

На підтвердження вказаної суми позивач надав Договір № 13022501 про надання правової допомоги від 13.02.2025 р. з ТОВ «Центр правової допомоги», а також Акт прийому-передачі наданих послуг від 07.04.2025 р. на суму 11000,00 грн. за підготовку позовної заяви.

Відповідно до ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Суд звертає увагу, що в чинним законодавством передбачена можливість компенсації витрат на правничу допомогу, якщо така допомога надавалась адвокатом (адвокатським об`єднанням, адвокатським бюро).

Оскільки надана позивачу правова допомога надана юридичною особою у формі товариства з обмеженою відповідальністю, а не адвокатом, то відсутні правові підстави для відшкодування заявленої правничої допомоги.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), грошові кошти в сумі 5500 грн. 00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), суму судового збору 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Є.В. Діденко