Справа № 314/3638/25
Провадження № 2/314/1846/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2025 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/3638/25 за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області (місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький (Вільнянський) район, с. Матвіївка, вул. Центральна, буд. 77-а), треті особи: ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області позивач звернулася через свого представника, ОСОБА_6 , із позовом до Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просила суд: визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог Позивачка зазначила, що 09.08.1988 вона отримала від Дружелюбівської сільської ради дозвіл на будівництво індивідуального будинку в АДРЕСА_1 . Пізніше було складено акт винесення в натурі земельної ділянки індивідуального забудовника. У 2025 році Позивачка вирішила привести у відповідність нормам чинного законодавства документи на вищевказане майно, у зв`язку з чим звернулася до державного реєстратора. Однак, отримала відмову від реєстратора через те, що не набула у приватну власність земельну ділянку під даним будинком. За наслідком чого Позивачка наразі змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 15.08.2025 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

08.09.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло від представника Позивача клопотання про долучення доказів.

24.09.2025до Вільнянського районного суду Запорізької області від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

24.09.2025до Вільнянського районного суду Запорізької області від ОСОБА_5 надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

24.09.2025до Вільнянського районного суду Запорізької області від ОСОБА_4 надійшла заява, в якій він просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

24.09.2025до Вільнянського районного суду Запорізької області від ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

30.10.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло від представника Позивача клопотання про долучення доказів.

30.10.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло від представника Позивача заява про розгляд справи за відсутності Позивачки та її представника, на задоволенні позовних вимог наполягає.

30.10.2025до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло від представника Відповідача заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволенні позовних вимог не заперечує.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради народних депутатів від 09.08.1988 № 30 виділено ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_1 , загальною площе 0,10 га.

27.09.1988 було складено акт винесення в натурі земельної ділянки індивідуального забудовника ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 має рік забудови 1991. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці 1000 м кв., самочинного будівництва та реконструкції не має.

Відповідно до облікової картки погосподарського обліку головою домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , зазначено ОСОБА_1 .

Відповідно до акту обстеження домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 від 20.05.2025, ОСОБА_1 з її родиною зареєстровані та проживають за вищевказаною адресою з 1988 року по теперішній час.

Аналогічне зазначено й в довідці виконавчого комітету Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 26.05.2025 № 380.

Відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: по АДРЕСА_1 також підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2200 та копією паспорта Позивачки.

Листом-відповіддю ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» від 06.08.2025 № 2956 підтверджено факт відкриття особового рахунку щодо надання комунальних послуг за вищевказаною поштовою адресою на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з листом-відповіддю Матвіївської ради Запорізького району Запорізької області від 11.08.2025 № 02-02-21/1886 скарги чи претензії щодо незаконного користування ОСОБА_1 житловим будинком та земельної ділянки до сільської ради не надходило.

Рішенням про відмову у проведенні реєстраційних дій № 79969453 від 18.05.2025 ОСОБА_1 відмовлено у реєстрації прав на нерухоме майно (будинок) з підстав відсутності пред`явлення Заявником правовстановлюючих документів на земельну ділянку під таким будинком..

Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 91 від 24.06.2011, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Таким чином, для проведення державної реєстрації прав та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, побудоване до 05.08.1992, документом, згідно з вимогами законодавства, що свідчить про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 15.10.2020 у справі №623/214/17 та постанові від 15.01.2021 по справі № 1540/3952/18.

Як було зазначено вище, що лише 05.08.1992 вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва об`єктів. Тобто до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, з аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти.

Як вбачається з матеріалів справи спірне домоволодіння збудоване до 05 серпня 1992 року, документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт наявний в матеріалах справи. Також факт побудови даного будинку до 1992 р. підтверджується Актом обстеження, копією по господарською книгою та іншими документами. А тому спірне домоволодіння введенню в експлуатацію та реєстрації не підлягало.

Згідно з ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює згідно з законом по своїй волі, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності придбається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності зі ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, спорудження і т.п.), що відповідно до закону підлягає державної реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у випадку втрати ним документів, підтверджуючих право власності.

Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Слід зазначити, що Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи без перешкодо користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб, а обраний позивачами спосіб захисту права - визнання права власності є ефективним, право позивачів підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує, тому позов необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

30.10.2025