УХВАЛА

13 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 756/19207/21

провадження № 61-13845ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Бережного Ярослава Вікторовича, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Доступні фінанси», про визначення часток в праві спільної сумісної власності та зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

Оболонський районний суд міста Києва рішенням від 27 червня 2025 року позов задовольнив частково.

Визнав спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Провів поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у наступний спосіб:

- визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;

- визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовив.

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Оболонський районний суд міста Києва ухвалою від 27 червня 2025 року, яку залишив без змін Київський апеляційний суд постановою від 02 жовтня 2025 року, відмовив в ухваленні додаткового рішення.

05 листопада 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року у зазначеній вище справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Ухвала суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 20 частини першої статті 353 ЦПК України).

Згідно із пунктом 2 частини першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Отже, зміст пункту 20 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження ухвал суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення, після її перегляду в апеляційному суді, у касаційному порядку не передбачено.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною третьою статті 3, частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Бережного Ярослава Вікторовича, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Доступні фінанси», про визначення часток в праві спільної сумісної власності та зняття арешту з нерухомого майна - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров