Єдиний унікальний номер 317/3809/25
Провадження № 2/317/2250/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

19 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Мінгазов Р.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 04.08.2025 позов залишено без руху та запропоновано позивачу надати докази того, що справа підсудна Запорізькому районному суду Запорізької області.

18.08.2025 позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про направлення справи до Верховного Суду для визначення підсудності, оскільки позивач та відповідач проживають поза межами України.

Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19.08.2025 справу передано до Верховного Суду для визначення підсудності.

Ухвалою судді Верховного Суду від 03.09.2025 відмовлено у визначенні підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, оскільки представником позивача не надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 проживає за межами України.

Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 22.09.2025 справу повторно передано до Верховного Суду для визначення підсудності.

Ухвалою судді Верховного Суду від 23.10.2025 питання про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишено без розгляду, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що місце постійного проживання позивача та відповідача є територія іншої держави.

Відповідно до ст. 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право» суди України розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Вирішуючи питання щодо можливості прийняти позовну заяву до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Позивачем при зверненні до суду зазначено, що позов пред`явлено до Запорізького районного суду Запорізької області, з посиланням на ч.2 ст.28 ЦПК України.

Частина 2 ст. 28 ЦПК України передбачає, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Всупереч зазначеному, не обґрунтовано підстав для звернення з позовом до Запорізького районного суду Запорізької області, відповідно до норм ст. 28 ЦПК України. Якщо позивач керується положеннями ч. 2 ст. 28 ЦПК України, то має зазначити підстави їх застосування: знаходження на його утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей; або неможливість за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача; чи наявність домовленості подружжя про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання позивача, підтверджена письмово.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що шлюб між сторонами укладено на території Ліванської Республіки.

В позові зазначено, що від шлюбу сторони дітей не мають, не надано медичної довідки, що позивач за станом здоров`я чи з інших поважних причин не може виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них, але позивачем не надано доказів на підтвердження права на звернення з позовною заявою про розірвання шлюбу за її місцем перебування.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч.10 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Доказів того, що відповідач перебував на території України, або має майно на території України матеріали позовної заяви не містять.

Наведені недоліки унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу належить залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути зазначені вище недоліки протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання даної ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Мінгазов