Справа № 404/4940/25
Номер провадження 2/404/1604/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, просив стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь АТ «Сенс Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи: 23494714) заборгованість в сумі 80619,09 грн., з яких: 52135,97 грн. прострочене тіло кредиту, 28483,12 грн. відсотки за користування кредитом, а також судові витрати: 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 6928,60 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На обґрунтування позову зазначено, що 12 серпня 2022 року відповідач підписала анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», у відповідності до умов якої зобов`язалася в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші платежі в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого має заборгованість. Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованості за кредитом і судові витрати.

Ухвалою судді від 14 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

28 липня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що із роздруківки вбачається, що в ній відсутній напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії, як і відсутня нумерація сторінок, яка повинна бути на кожному аркуші, якщо посвідчується пакет документів. Надана, позивачем «Виписка» подана до суду із порушенням вимог чинного процесуального законодавства, а тому й не повинна прийматись судом до уваги. «Виписка» починає свій відлік із 26 квітня 2019 року та не містить інформації, щодо встановлення будь-якого розміру кредитного ліміту. В той же час, позивач, зазначає, що кредитний договір, нібито, було укладено 23 квітня 2019 року, і саме 23 квітня 2019 року, відповідач, нібито, отримала кредитні кошти. Яку саме суму коштів, нібито, отримала відповідач, позивач, у позовній заяві «забув» зазначити.

Матеріали судової справи не містять належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів.

Вказано, що із наданого банком розрахунку заборгованості, останнім було нараховано та списано в рахунок погашення комісії за обслуговування кредиту 16 773,29 грн.

При цьому, а ні в анкетах-заявах, а ні в паспортах споживчих кредитів передбачено сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 2,99 % та 3,99% від суми кредиту відповідно, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позивачу, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови підпункту 4 кредитного договору є несправедливими. Разом із тим кредитний договір та паспорт споживчого кредиту взагалі не містять будь-якого опису послуг із розрахунково-касового обслуговування, за які встановлена вказана комісія.

Як вбачається із норм чинного законодавства та позиції Верховного суду, у вказаних правовідносинах встановлення у договорі споживчого кредиту умови щодо сплати комісії за обслуговування кредиту не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є нікчемною. Тож, вочевидь, якщо припустити, що відповідач уклав кредитний договір та, нібито, отримав кредитні кошти, 16 773,29 грн. повинні зараховуватись в рахунок тіла кредиту та відсотків, а не в рахунок чергової вигадки позивача, комісії за обслуговування кредиту.

Як вбачається із позовної заяви, позивач, просить стягнути на його користь 6928,60 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Вважає такі вимоги позивача необґрунтованими. Як доказ, нібито, понесених судових витрат, позивачем направлено до суду договір про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року. Вказаний договір укладено між Банком та АО «Смарт Лекс». В той же час, позовна заява Банку направлена до суду за підписом адвоката Проценко М.М.

Доказів того, що ОСОБА_2 , перебуває у трудових стосунках із АО «СмартЛекс» матеріали справи не містять, як і не містять акту наданих послуг з боку адвоката, так і доказів оплати таких послуг з боку позивача. А тому, вимога позивача, щодо стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованою. Судова справа не є дуже складною для представника позивача, оскільки, як вбачається із реєстру судових рішень, справа є типовою.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначав, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Відзив на позов до суду не надходив.

Суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідача, оскільки її відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів.

З огляду на те, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, суд за згодою представника позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

12 серпня 2022 року загальним зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

Судом встановлено, що 23 квітня 2019 року ОСОБА_1 шляхом підписання оферти запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між нею та банком.

Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення угоди отримано відповідачем, про що свідчить підпис.

23 квітня 2019 року між банком та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум», мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн.; процентна ставка 35,99 % річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн.

Власним підписом позичальник підтвердила, що вона ознайомлена зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що вона отримала всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором.

Банк взяті відповідно до угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, якими відповідач активно користувалась, що підтверджується випискою по рахунку.

Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 80619,09 грн., з яких: 52135,97 грн. прострочене тіло кредиту, 28483,12 грн. відсотки за користування кредитом.

Розмір заборгованості є зрозумілим і відповідачем не спростований.

З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав відповідачу досудову вимогу про виконання кредитного зобов`язання за договором. Проте, цю вимогу відповідач залишила без відповіді.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 2 ст. 638 ЦК України визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Доводи сторони відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, в ході судового розгляду справи свого підтвердження не знайшли та спростовуються належними та допустими доказами, наявними в матеріалах справи.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши дані обставини, враховуючи, що відповідач взятих на себе за договором обов`язків не виконала, має заборгованість за кредитним договором, вирішуючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до відповідача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу судом відзначається наступне.

Відповідно до положень ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності досудової підготовки, підготовки заяв з процесуальних питань, які було подано до суду, беручи до уваги складність справи, характер виконаної адвокатом роботи, її обсяг та витрачений ним час, їх пропорційність до предмета спору, - суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених позивачем до відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 2 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 137, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість у сумі 80619,09 грн., з яких: 52135,97 грн. прострочене тіло кредиту, 28483,12 грн. відсотки за користування кредитом, а також судові витрати: 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «СЕНС Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 17.11.2025 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова