Справа 243/4986/25
Провадження 2/243/1334/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючий суддя Пронін С.Г.
за участю секретаря Рудь Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.10.2024, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Слов`янськ Краматорського району Донецької області, в Україні.
Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Алперіною О.Ю. 17.12.2020 за реєстровим № 2-700, ОСОБА_2 заповіла все своє майно, яке належатиме їй на день її смерті, де б воно не знаходилось ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Згідно договору купівлі-продажу від 26.02.2008, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бочко В.А. за реєстровим № 438, ОСОБА_2 належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір-купівлі продажу зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 26.02.2008 за № 2718314. Право власності на житловий будинок було зареєстровано за ОСОБА_2 у КП «БТІ» м. Слов`янська 12.03.2008 за реєстровим № 9521.
Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи № 14/2025, які були витребувані судом у державного нотаріуса, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 , про що надала нотаріусу нотаріально посвідчену заяву.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.05.2025, посвідченого державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Макаровою Н.І., ОСОБА_1 успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою державного нотаріуса Першої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Макарової Н.І. від 01.05.2025, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що ним не надано належним чином оформлений документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищевказану земельну ділянку (не зареєстроване право).
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 334 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин 26.02.2008) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Згідно ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин 26.02.2008) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідно до цивільного законодавства позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , має право в порядку спадкування отримати у спадщину майно, що належало спадкодавцю, зокрема земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, який він успадкував. Позивачем доведено, що вищевказана земельна ділянка належала саме спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, який був зареєстрований у відповідності до діючого на той момент законодавства, яке не вимагало окремої реєстрації права власності на земельну ділянку. Право власності на нерухоме майно спадкодавця ніким не оспорюється. Інші спадкоємці, після смерті ОСОБА_2 , які б прийняли спадщину відсутні.
Таким чином, позивач позбавлений можливості отримати у спадщину майно, яке належало спадкодавцю в порядку спадкування за заповітом у позасудовому порядку, що порушує його право власності, тому суд вважає за можливе захистити порушені права позивача шляхом визнання за ним права власності на земельну ділянкув порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЗК України, ст. ст. 321, 328, 334, 392, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 259, 263-268, 273, 280-284, 289 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Слов`янського міськрайонного

суду Донецької області С.Г. Пронін